Якщо в нас є три спальні, можемо взяти Принцесу й Тайлера.
Пенні каже, через тиждень знатиме більше. Наведемо поки красу.
Треба чимось зайняти мозок,
бо він просто закипає, коли я хвилююся.
Але… Скільки місця потрібно дитині?
Тут спить, там одягається.
А тут тусить.
-Знаєш, що ще можна? -Що?
-Додамо води… -Ага.
…у фарбу, щоб розбавити. І нанесемо в один шар.
Виграємо міліметр простору.
Точно. Бачиш? Усе буде добре.
-Це квартира з трьома спальнями! -Авжеж.
Це я винна, не кімната.
Cтворити сім'ю
ДЕВЕН ТАТО РЕЙНИ ПОГОВОРИМО?
НЕМА ПРО ЩО.
Перестань, Джессі.
Гейлі, тихіше. Тут люди сплять.
ЦЕ БУЛА ПОМИЛКА
Випадково купив не ті чіпси.
Ці жахливі.
Просто жахливі.
Мені написали інші всиновлювачі.
Щодо сьогоднішньої вечірки в Бена та Деніз.
Там уся компанія буде.
Я подумав, може, розвіємося…
Що тут сталося?
Я місця собі не знаходжу, чекаючи новин, і отак розвіююся.
Джейсоне, я боюся.
-А що це взагалі таке? -Помпони.
Я ж кажу, голова обертом іде.
Спочатку вони мені тішили,
та тепер уже інші переживання.
Ясно.
-Ми йдемо на вечірку. -Добре.
-Ходімо. -Ага.
-Поклади вже. -Добре.
-Ходімо. -Гаразд.
-Я лише… -Годі.
Чорт забирай.
-Ого. -Нічого собі будинок.
-Сто процентів, попросять роззутися. -Надіюся, що ні.
-Привіт! Заходьте. -Привіт.
-Дякую. -Сюди.
-Дякую. -Клас.
О, будь ласка, роззуйтеся.
-У нас тут, як у Японії. -Ага.
Класні шкарпетки.
Практичні.
Проходьте. Банда в зборі, як то кажуть.
Хто так каже?
-Привіт. -Привіт.
-Як справи?
-Добре. А ви як? -Добре.
О, ні. Я не подобаюся собі на картинах, а ви?
-Ага. -Заходьте, будь ласка.
Завтра, на день народження Деніз, ми підемо в «The Ivy»,
А у вихідні поїдемо машиною на південь Франції.
Неблизько, але ж як гарно.
Ага.
Помічав, як люди завжди кажуть «південь Франції»?
Щоб усі знали, що мова саме про південь.
А як їдуть деінде, просто називають країну.
Так. Мабуть, так і є.
Чудовий стіл.
Дякую.
Отже, ми всиновили двох за два роки.
Хотіли ще й третього взяти…
Ні. Троє! Досить з вас.
Залишіть трохи й решті з нас.
«Вихідний» рік для Люка та Кваме.
А як у вас справи?
Ми в процесі. Чекаємо на остаточне схвалення.
Чудово.
Ми теж познайомилися з чудовими дітьми.
Побачимо, чи оберуть нас для них.
Ми дуже сподіваємся.
Чудово.
Ага.
«Усиновлення назавжди»
Обережно!
Ні!
-Нічого. -Що сталося?
Господи…
-Помилився. -Принести віника?
-Обережно. -Надіюся, не дуже дорогий.
Доволі дорогий.
Якби це була рідна дитина, я б дуже засмутилася.
Та не дуже далеко від…
З одного дуже дивного місця в Ірландії…
Вибачте.
Що таке? Ти знову щось розбила?
-Це вони. -Хто?
-Вони – та інша пара. -Ти про що?
Принцеса і Тайлер. Бен і Деніз – інша пара.
-Вони – наші конкуренти. -О, ні.
Джейсоне, нам не слід тут бути. Це ворожа територія.
Якщо… Зачекай. Ніккі, ти куди?
Хочу роздивитися дім. Побачити, з ким ми змагаємося.
Ми вже все бачили. Тут дуже добре. Хіба ні?
Ти не знаєш. Може, на горі не так добре.
Ніккі! Туди не можна.
Штори не пасують до шпалер.
Їм має бути соромно.
Як це ти забрала їхню анкету?
Нічого. Завтра вранці віднесу її назад.
У їхній бездоганний дім.
Тобі не здалося, що все там аж занадто бездоганне?
-Наче вони намагаються щось приховати. -Ні, не здалося.
У них навіть телевізора нема.
Як же виховувати дитину без телевізора?
Що тоді забороняти, якщо вони пустуватимуть?
Люди, в яких нема телевізора, – найгірші.
Згоден, Ніккі. Справжні покидьки.
Та це не значить, що оберуть нас, а не їх,
бо в них нема телевізора.
Знаю.
Нічого. Думаю, таке буває з багатьма чоловіками.
Спробуємо ще раз за три чи чотири хвилини.
Ти ж розумієш, що це не через тебе, так?
Так. Чого б це було через мене?
Може, перейдеш на йогурт з пробіотиком?
Боже! Не всі проблеми можна вирішити йогуртом з пробіотиком.
Тобі скоро 40 років. То й що?
Не кажи так. Це мене триґерить.
Ти знову не так це слово вживаєш.
Ти встань, пострибай, поки тобі не покращає.
-Що? -Давай!
Ні. Я хочу поговорити.
Ні. Саме це треба твоєму мозку.
Пострибай – і він такий: «Що за чорт?» Давай!
Так. Давай.
Добре. То який у тебе план?
Думаю, скажу, як є…
-…що запанікувала. -Ага.
-…і взяла документи. -Хороша ідея.
Так.
Надіялася, що сьогодні дім буде не такий гарний.
Ні. Це милий дім на милій тихій вулиці. Саме так.
Так. Та чи не занадто тут тихо?
Ніккі, годі. Прошу тебе.
У мене відчуття, що щось тут не так.
І якщо існує вірогідність, що наші…
Що діти потраплять у погане місце…
Може, тобі просто хочеться, щоб було щось таке,
щоб дітей віддали нам, а не їм?
-Може й так. -Ага.
-Так. -Дивись.
Он він. А вона нагорі.
Боже мій. У них буде пообідній секс?
-Ой, та ну. -Ненавиджу. Так показушно.
Та кому ви потрібні!
-Ходімо, поки вони не почали. -Так.
-Зачекай. -Що?
-Дивись! Хтось стрибає… -Боже!
Що…
-Ховайся. -Що? Куди?
Ховайся. Пригнись!
Чудово, Джейсе. Справжній ніндзя.
-Так набагато підозріліше. -Що тут діється?
-Хтозна. -Дивно.
Ходімо.
Зачекай. Давай простежимо за ним.
-Що? -Щось тут не так. Їдьмо за ним.
-Ти серйозно? -Так.
-Їдьмо. -Це так хвилююче.
-Давай. -Ага.
Їдьмо.
Так. Давай.
Ніхто не велосипеді не їде?
Усе по правилах. Рушай. Тисни на газ.
Це переслідування?
Ні. Ми просто їдемо за ним, щоб побачити, що він робить.
-Відстань трохи. -Не хочу його загубити.
Це навряд.
-Що ти робиш? -Маскуюся.
-Боже! Куди ти зник? -Та годі.
Вдавай, що ми просто катаємося.
Чорт! Пропустила поворот!
-Ти про що? -Я мала повернути ліворуч.
-Це я так катаюся. -Молодець.
-Добре прикидаєшся. -Дякую.
Джейсе, може, не треба?
Люди йдуть на все, щоб захистити своїх дітей.
У мене аж сироти повиступали.
-Здається, він нас побачив. -Що?
Він побачив нас! Звертай!
-Куди? Тут нема куди. -Сюди!
-Тут нема куди! -Звертай!
То й що, що він нас побачив? Він нас не знає.
Твоя правда.
Привіт.
-Кажу тобі, щось там нечисто. -Серйозно?
-Ніккі, в неї інтрижка. Точно. -Джейсоне.
Давай хвилинку подумаємо про докази.
По-перше…
ти казала, що на вечірці між ними не було тепла. Так?
Так, але ж усі нервуються перед відпусткою, правда?
Ну, може. По-друге…
-Так? -…той стрибун через паркан.
-Ага. -От.
От.
Пошкодував, що на пальцях рахуєш?
-Трохи. -Ага.
Ти все це кажеш, щоб розрадити мене.
Це дуже приємно, Джейсе.
Ні. Ти маєш рацію.
Тепер ми знаємо цих дітей, і їхня доля нам не байдужа.
То що буде, якщо їх віддадуть парі…
де один зраджує іншого
і зрештою вони розлучаться?
Що тоді буде з дітьми?
Так.
Ти не бачив моєї книжки «Таємний сад»?
Навіщо вона тобі?
Я ж казала. Мама хоче прочитати щось звідти на весіллі.
Мушу сказати,
мені здається, це забагато мороки.
-Для мене це важливо. -Так.
Щодо сьогоднішнього вечора…
Благаю, Скотте, ні.
Я не можу знову йти пробувати весільне меню одна. Це ненормально.
Але заняття з письменництва перенесли на п'ятницю.
-Правда? -Так.
Добре.
Можна щось запитати?
Для тебе письменництво важливіше за мене?
Карен, як ти можеш таке питати…
Ти ж знаєш, що я не вірю в ієрархії.
Ви – дві мої любові.
Одна дає сенс другій, і обидві обертаються круг мене.
Як планети.
Розумієш? На однаковій відстані.
-Я обертаюся круг тебе? -Так, любове моя.
Ми з тобою переживаємо напружений і захопливий період.
У мене – роман. У тебе – весілля.
Фріда! Як я скучив за нею.
Ясно.
Я до 19 років звалася Дженніфер.
Тоді ми хлопцем вирішили набити собі імена одне одного.
У нього виявився низький больовий поріг.
І він почав звертатися до мене «Джен».
От як вийшло, що мене звуть так, як тепер.
Вибачте, я забула, про що ви питали.
А, ні. Я не можу знизити плату за це.
Тобто, можу, але не стану.
Алло?
Алло.
-Я стежу за ними. -За ким?
За Деніз і тим чуваком. Вони знов разом.
Я вийшов на обід, побачив їх і став стежити.
Не треба. Вони тебе побачать.
Нічого. Я замаскувався.
-Тобто… -Надів шапку.
І що вони роблять?
Просто прогулюються.
Схоже, що в них інтрижка?
-Важко сказати. -Що вони купили?
Подушки… килимок, здається. І фарбу.
-Якого кольору? -Здається, бузкового.
Це так типово для коханців. Вдай, що хочеш щось купити.
Ні, так тільки гірше.
Подзвони з фейстайму, щоб я бачила.
Добре.
Джейсоне?
-Привіт. -Чорт.
Це ж треба… Я тут купую… мотузку.
Яку… Вибач, яка потрібна мотузка?
Довга чи коротка?
Довга? Гаразд. Узяв.
Узяв пилу, ніж і мотузку.
Мені треба дещо зв'язати, а тоді…
-порізати, тож… -Ясно.
Що ж… Успіхів зі… зв'язуванням і різанням.
-Радий був побачитися. Це ж треба. -Бувай.
Усе гаразд, друже?
Оце так пригода.
Як у фільмі про Джеймса Бонда. Ти був наче Бонд.
Так, я – наче Бонд.
-Купиш свічок? -Ага.
Шановні покупці…
Я певен, це любовне гніздечко.
Любовне гніздечко бузкового кольору. Так і є.
Може, й так.
Джейсе, ми в цій історії хороші чи погані?
-Усе так заплутано. -Послухай,
ми лише ставимо запитання.
Якщо вони не роблять поганого, їм нема чого переживати.
Так зазвичай кажуть погані персонажі.
Може, просто повернути їм анкету
й залишити в спокої?
-Ти її ще не повернула? -Ні.
Через це шпигунство не знайшла часу.
Ніккі.
Ми точно погані персонажі.
Подаруємо вино, щоб вибачитися?
КАРЕН
СПЕЦІАЛЬНО ДЛЯ ТЕБЕ
ПОЧИТАЙ ЦЕ. У НЬОМУ БРАКУЄ СОЛІПСИЗМУ «ТАЄМНОГО САДУ» – СКОТТ
Це занадто дешеве вино для вибачення.
Як це? Воно коштує 7,99 фунтів.
Треба в нас посадити гліцинію.
Де? Навколо телевізора?
-Господи. -Що?
Це він.
Джейсоне!
-Що ми робимо? -Не знаю. Я запанікував.
-Що він робить? -Стоїть біля дверей.
-Вона вийшла? -Він дуже гарний.
Правда?
-Це тупо. -Ходімо.
Так.
Гей!
Боже, Джейсоне, зроби щось!
-У нього молоток. -Він його вб'є!
Ваш молоток! Ви його забули.
-Мій? -Точно ваш.
-Ага. -Дуже дякую.
Точно ваш. Ви його в саду забули.
-Вирішив принести. -Дякую.
-Чудова робота. -Дякую. До наступного тижня.
Бувайте.
БУДІВНИЦТВО Й МУРУВАННЯ ФІЛ ДЖІ
Ходімо. Вилазь.
Чорт забирай.
Це смішно.
У мене коліна заклинило. Зачекай.
Не розумію. Нічого ж не будується.
Дивно.
Може, оранжерею будують. Вони з таких.
-Що тепер? -Я одним оком…
-гляну. -Ніккі, будь ласка, ходімо.
Що? Що там?
Боже мій.
-Чорт. -Чорт.
Привіт.
Можна, я зайду?
Так.
Підіймешся до себе, сонечко?
Іди. Давай.
-На добраніч. -На добраніч.
Дякую, що дозволила залишитися.
Вона хотіла побачитися з тобою.
-Як у тебе справи? -Добре.
-А в тебе? -Добре.
Дуже добре.
Гарпер дуже позитивна людина. Тож усе добре.
Вона просто терпіти не може непозитивне.
Фредді.
У мене нема емоційної підтримки, та нічого.
Це нічого, якщо я…
-Фредді. -Якщо я щасливий
абсолютно завжди. І так і є. Усе добре.
Було б, звісно, добре,
якби вона спробувала хоч трохи мене зрозуміти.
Я ж стараюся. Наприклад…
купив веґанські кросівки й слухав її подкаст про дегустацію морозива.
Фредді, так не можна.
Не приходь до мене жалітися на свої проблеми.
Я людина, а не якийсь…
чат допомоги.
Вибач.
За все.
-Цей подкаст – лайно. -Знаю.
Жодного ризику. Усе морозиво добре смакує.
Точно.
Ти такий ідіот.
Звісно ти почуватимешся старим, якщо зв'язався з молодою.
Хочеш почуватися молодим – зустрічайся зі старою.
Ти завжди шукав щастя не там, де треба.
Це ж не точно, що виберуть їх, а не нас.
-Та годі, Джейсе. -Ні, не точно.
Чого б ці діти захотіли з нами жити?
Я й сама не хочу повертатися в нашу квартиру, а там усі наші речі.
Але це так дивно…
Коли я на них дивилася – чесно, думала…
що дивлюся на наших дітей.
Знаю.
Ходімо.
Злазимо.
Ні, Джейсе. Вона не прикріплена… О-о.
Навіщо ти її підняла?
Бо це будинок на дереві, і тут так треба.
Що?
Ні, не…
-Нічого. Я просто злізу. -Ні. Дуже високо!
-Нехай. Я злізу. -Ні, досить з мене втрат на сьогодні.
-Зателефоную комусь. -Тут високо.
-Отож. -Так.
-Я забула телефон удома. -Подзвонити Фредді?
-Так. -Ага.
Не відповідає.
-Набери Еріку. -Еріку?
Та що ж це…
ДЖЕЙСОН
Не пощастило.
Карен?
Давай.
ДЖЕЙСОН
Я дуже радий, що ти прийшла.
Тату!
Дай мені хвилинку.
ДЖЕЙСОН – МАМА СКОТТ
ЩО ДУМАЄШ?
ПРО ЩО?
ВИБАЧ
Скоттові?
Давай.
КАРЕН ВИБАЧ. ХОТІЛА РОЗВІЯТИСЬ.
Я У НІККІ Й ДЖЕЙСОНА В ГОСТЯХ. ЛЮБЛЮ ТЕБЕ.
ДЖЕЙСОН
Алло.
Ось він. Чудово, друже.
-Привіт. -Дякую.
Без проблем. А де…
Карен тут нема?
Карен? Чого б це їй тут бути?
Це я неправильно її зрозумів.
Я знаю, що я… Усе гаразд.
Який план?
Підкинь нам драбинку, а далі ми самі.
-Ясно. -Дякую.
Тільки й усього?
Ворота замкнені. Доведеться перестрибувати.
Знаємо.
Ой, гірлянди. Зачекайте.
Вибач, що поводився, як навіжений.
-Нічого. -Це…
-Мені подобається. -Правда?
Коли ти теж так поводишся, мені не так самотньо.
Ми не конкуренти Бену та Деніз.
І зроблена твоїм татом кімната нічого не змінить.
Треба це розібрати.
-Не хочу. -Знаю.
Але ці діти заслуговують на більше, ніж ми можемо дати.
Вони не повинні починати життя з компромісу.
Так. Знаю.
Та, може, повісимо гірлянди…
Джейсе.
Якби це були наші діти, ми б усе для них зробили.
І це – те, що ми можемо для них зробити.
-Так. -Так.
Ось. Тримай.
Що мені з цим робити?
МІС НЬЮМАН
ДОБРЕ. РОЗВІЮЙСЯ. ЛЮБЛЮ ТЕБЕ
КАРЕН: ЯКЩО СКОТТ ПИТАТИМЕ, СКАЖІТЬ, Я У ВАС.
ВИБАЧ, ПІЗНІШЕ ПОЯСНЮ…
Чорт.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко