Är det en trerummare kan vi ta Princess och Tyler.
Penny sa att hon vet om en vecka. Vi måste göra i ordning det till dess.
Jag behöver nåt som sysselsätter hjärnan,
för den börjar liksom surra när jag oroar mig.
Men alltså, hur mycket utrymme behöver ett barn?
Han sover här, och klär på sig här.
Och här ska han slappna av.
-Vet du vad mer vi kan göra? -Vad?
-Hälla vatten... -Jaha?
…i färgen och tunna ut den, och måla på bara ett lager.
Det ger en extra millimeter utrymme.
Precis. Eller hur? Det blir jättebra, va?
-Vi har en trerummare. -Ja.
Det var jag, inte rummet.
DEVEN, RAINAS PAPPA KAN VI PRATA?
DET FINNS INGET ATT SÄGA
Sluta, Jessie.
Hayley, sluta nu. Nån försöker sova här inne.
JAG HAR INGET ATT SÄGA DET VAR ETT MISSTAG
Jag köpte fel chips av misstag.
De här smakar hemskt.
Riktigt hemskt.
Ett meddelande från adoptionsmänniskorna,
om festen hos Ben och Denise ikväll.
Med gänget.
Jag tänkte att vi kunde gå för att skingra tankarna...
Vad har hänt?
Jag är så nervös så det här skulle distrahera mig.
Jason, jag är rädd.
-Vad är det där? -Garnbollar.
Jag sa ju att jag blir snurrig.
De var roliga först, men
nu har de blivit nåt annat.
Jaha. Okej.
-Nu går vi på festen. -Okej.
-Kom nu. -Ja.
-Lägg ner den. -Just det.
-Nu går vi. -Okej.
-Jag bara... -Så där.
Jävla helvete.
-Wow. -Vad stort det är.
-Vi måste nog ta av skorna. -Jag hoppas inte det.
-Hej, välkomna. -Hej.
-Tack. -Kom in.
-Tack. -Wow.
Om ni kunde ta av er skorna.
-Vi är lite japanska. -Ja.
Snygga sockor.
De gör det de ska.
Stig på. Gänget är samlat, som det heter.
Vem säger det?
-Hej. -Hallå.
-Hej. -Hur är det?
-Bra, och du? -Bara bra.
Åh nej. Jag hatar mig själv i tavlor, gör inte du?
-Jo. -Kom in. Kom med här.
Vi ska till The Ivy imorgon kväll och fira Denises födelsedag.
Sen ska vi köra ner till Sydfrankrike i helgen.
Det är långt, men ett fantastisk ställe.
Jaha.
Har du märkt att folk alltid säger "Sydfrankrike"?
De vill att man vet att det är södra.
Annars brukar man ju bara säga landet.
Ja, det kan stämma.
God mat.
Tack.
Så det blev två adopterade barn på två år.
Vi var nära att ta ett tredje också.
Nej. Tre. Det räcker för er.
Lämna några åt oss övriga också.
Ett år i träda kanske för Luke och Kwame.
Och ni då?
Det går framåt. Vi väntar på det slutgiltiga godkännandet.
Vad roligt.
Ja, vi har träffat ett par jättefina barn.
Vi väntar på att se om de väljer oss.
Så vi hoppas just nu.
Vad roligt.
Ja.
FOREVER ADOPTIONSBYRÅ
Försiktigt!
Åh nej!
-Oroa diginte. -Vad har hänt?
Kära nån.
-Bara ett misstag. -Här. Ska jag hämta en sopkvast?
-Försiktigt. -Hoppas att det inte var dyrt.
Det var det.
Vore hon inte adopterad skulle jag bli vansinnig.
Men inte lika...
De kom från en underlig plats på Irland...
Förlåt. Ja.
Vad har hänt? Har du haft sönder nåt igen?
-Det är de. -Vilka?
-De är det andra paret. -Vad menar du?
Det andra paret som vill ha Princess och Tyler.
-Våra konkurrenter. -Åh nej.
Jason, vi borde inte vara här. Vi är bakom fiendens linje.
Om vi... Nikki, vart ska du?
Jag vill se resten. Jag vill se vad vi tävlar mot.
Vi har sett huset. Det är jättefint. Okej?
Man vet aldrig. Det kanske inte är lika fint uppe.
Nikki, du får inte gå upp dit.
Gardinerna matchar inte tapeterna, så...
...det är genant för dem.
Att du tog deras adoptionsformulär.
Det är lugnt. Jag lämnar tillbaka det imorgon bitti.
Tillbaka till deras perfekta hus.
Men tycker du inte att det var lite för perfekt?
-Som om de försöker dölja nåt? -Det tyckte inte jag.
De har inte ens en tv.
Hur uppfostrar man barn utan en tv?
Vad ska man då förbjuda om de är olydiga?
Folk som inte har tv är de värsta jag vet.
Ja, de är världens avskum,
men det betyder inte att de väljer oss istället för dem
för att de inte har en tv.
Jag vet.
Det är lugnt. Det händer många män, tror jag.
Vi försöker igen om tre, fyra minuter.
Du vet väl att det inte handlar om dig?
Jag vet. Varför skulle det vara jag?
Har du funderat på att byta till probiotisk yoghurt?
Herregud. Inte allt kan lösas av att byta till probiotisk yoghurt.
Alltså, du ska fylla 40. Vem bryr sig?
Säg inte det. Det är provocerande.
Nu använder du det ordet felaktigt igen.
Hoppa sprattelgubbe tills du känner dig bättre.
-Vad? -Kom igen.
Nej. Jag vill prata.
Nej, det är vad din hjärna väntar sig.
Hoppa istället, då blir det som: "Vad nu?"
Kom igen nu. Japp.
Okej, så vad är planen nu?
Jag ska vara ärlig
-och erkänna att jag fick panik... -Ja.
-...och tog den. -Det låter bra.
Ja.
Jag hoppades att det skulle se mindre fint ut idag.
Nej, det är ett jättefint hus på en fin, lugn gata. Det är allt.
Ja, men tycker du inte att det verkar för lugnt?
Nikki, nu räcker det.
Jag känner bara på mig att nåt inte är som det ska.
Och om det finns en risk att våra...
...att barnen hamnar nånstans som inte är bra...
Är det inte så att du bara önskar att det fanns nåt
som gör att de kan komma till oss?
-Jo, kanske. -Just det.
-Ja. -Titta där.
Här kommer han. Titta. Hon är där uppe.
Herregud. Ska de ha eftermiddagssex?
-Lägg av. -Jag hatar par som är så öppna med det.
Vem vill se det?
-Ja. Men gå nu innan de börjar. -Ja.
-Vänta lite. -Vad?
-Kolla på killen som hoppar... -Herregud.
Vad...
-Göm dig. -Herregud. Vad? Var?
Göm dig. Ner.
Just snyggt, Jase. Som en ninja.
-Det här är mer misstänkt. -Vad var det där?
-Jag vet inte. -Konstigt.
Nu går jag.
-Vänta lite. Vi följer efter honom. -Va?
-Vad? -Nåt stämmer inte. Vi följer honom.
-Menar du allvar? -Ja.
-Vi gör det! -Vad spännande.
-Okej. -Okej.
Nu kör vi.
Okej. Ja.
Ja. Det kan komma cyklister.
Okej, vägpatrullen. Nu kör vi, snabbt.
Är det här att stalka?
Nej, vi följer bara efter honom för att se vad han gör.
-Öka avståndet lite. -Nej, jag vill inte tappa bort honom.
Det är ingen risk.
-Vad gör du? -Förklädnad.
-Herregud. Vart tog du vägen? -Okej.
Låtsas att vi nöjeskör, okej?
Gud! Nu missade jag svängen.
-Vad snackar du om? -Jag skulle ha svängt till höger.
-Jag är ute och nöjeskör. -Bra.
-Du spelar bra. -Tack.
Jase, borde vi göra det här?
Ja. Människor gör galna saker för att beskydda sina barn.
Ärligt talat ryser jag.
-Han har sett oss. -Vad?
Han har sett oss. Sväng in här.
-Vart? Det finns ingen väg. -Här!
-Det finns ingen! -Sväng!
Det spelar ingen roll om han ser oss. Han känner oss inte.
Det är sant.
Hej.
-Jag tror att det är nåt på gång. -Gör du?
-Nikki, hon vänstrar. -Jason.
Vi ser över bevisen. Okej?
Nummer ett,
du sa att de var kyliga mot varann på festen, va?
Ja, men alla är väl spända innan semestern?
Okej. Nummer två...
-Ja. -...en kille som hoppar över staket.
-Okej... -Eller hur?
Just det.
Du ångrar väl att du använder fingrarna just nu.
-Lite. Ja. -Ja.
Jag tror att du säger det här för att få mig att känna mig bättre.
Vilket, Jase, är jättegulligt.
Nej, Nikki, du har rätt.
Vi känner de här barnen nu. Vi bryr oss om dem, eller hur?
Så vad händer om de placeras med ett par
där den ena vänstrar,
och de till slut skiljer sig?
Vad händer med barnen då?
Ja.
Har du sett min Den hemliga trädgården?
Varför vill du ha den?
Jag sa ju att mamma ska läsa nåt på bröllopet.
Vet du, jag måste säga
att jag tycker att den börjar bli tjatig.
-Den betyder mycket för mig. -Ja.
Hör på. Om ikväll.
Snälla. Scott, nej.
Jag kan inte gå ensam till en till bröllopsmenyprovning. Det ser konstigt ut.
Jag vet. Men min skrivkurs är på fredagar nu.
-Jaså? -Ja.
Okej.
Får jag fråga dig en sak, Scott?
Är ditt skrivande viktigare för dig än jag?
Karen, vilken dum fråga.
Du vet att jag inte tror på hierarkier.
Du är... två saker som jag älskar.
Den ena ger essens till den andra, och ni båda cirklar runt mig.
Som planeter, du vet.
Du vet? På samma avstånd.
-Cirklar jag runt dig? -Ja, min älskling.
Det här är en spännande tid för oss båda.
Jag har min roman, och du bröllopet.
Frida. Vad jag har saknat henne.
Ja.
Ja, jag hette Jennifer tills jag var 19.
Sen skulle jag och min kille tatuera in våra namn,
och han hade låg smärtgräns,
så han började med "Jen".
Så, ja. Så gick det till.
Förlåt, jag glömde din fråga.
Just det. Nej, jag kan inte sänka priset där.
Jag skulle kunna, men jag tänker inte göra det.
Hallå?
-Jag följer efter dem. -Vilka?
Denise och den där killen. De är ihop igen.
Jag var på lunch, och såg dem, så jag följde efter.
Jason, gör inte det. De kan se dig.
Det är lugnt. Jag är förklädd.
-Vad, menar du... -Mössan.
Okej, men vad gör de?
De går omkring bara.
Vad, på ett romantiskt sätt?
-Det är svårt att säga. -Så vad har de köpt?
Några kuddar, och en matta, tror jag, målarfärg.
-Vilken färg? -Lila, skulle jag säga.
Så typiskt ett par. Plocka upp nåt så du ser ut att handla.
Nej, det är värre.
Kan du facetima så jag ser?
Okej.
Jason?
-Hallå. -Fan.
Men vilket sammanträffande... Jag köper rep.
Förlåt. Vilken sorts rep var det?
Det långa eller det korta?
Det långa? Inga problem. Här är det.
Just det. Så jag har såg, kniv och rep.
Jag behöver knyta ihop nåt, och sen
-skära det, så... -Okej.
Vi lämnar dig åt ditt knytande och skärande.
-Kul att ses. Galet. -Vi ses.
Okej? Jaha?
Gud, vilken stress.
Det var som i en Bondfilm. Du var Bond.
Jag är lik James Bond.
-Kan du köpa värmeljus? -Javisst.
Kära kunder, vi meddelar...
Jag lovar, de har en kärlekslya.
En hemlig, lila kärlekslya där de träffas. Jag lovar.
Kanske det.
Jase, är vi de goda eller de onda?
-Jag hänger inte med längre. -Alltså.
Vi ställer bara frågor.
Har de inte gjort nåt fel har de ju inget att oroa sig för.
Det låter som nåt de onda skulle säga.
Nej. Vet du vad? Vi borde lämna tillbaka formuläret
och låta dem vara.
-Har du inte lämnat tillbaka det än? -Nej.
Det är svårt att hitta en tid så mycket som du spionerar.
Nikki.
Okej. Vi är de onda.
Har vi nåt ursäktsvin?
BARA TILL DIG
LÄS DEN. DEN SAKNAR SOLIPSISMEN HOS DEN HEMLIGA TRÄDGÅRDEN - SCOTT
Det här är inte dyrt nog för ursäktsvin.
Vad menar du? Det kostade 7.99 pund.
Vi borde köpa några blåregn.
Var vill du ställa dem? Vid tv:n?
-Herregud. -Vad?
Det är han.
Jason.
-Vad sysslar vi med? -Jag vet inte. Jag får panik.
-Vad gör han? -Han står vid dörren bara.
-Kommer hon ut? -Han är snygg.
Är han?
-Det här är dumt. -Kom igen.
Ja.
Vänta!
Herregud! Jason, gör nåt.
-Han har en hammare. -Han tänker döda honom.
Här är din hammare. Du lämnade den.
-Är den min? -Definitivt.
-Ja. -Tack. Jag uppskattar det.
Ja, bra. Den är din. du lämnade den i trädgården.
-Jag tänkte att jag ger dig den. -Okej.
-Okej? Bra jobbat. -Tack. Vi ses nästa vecka.
Okej. Hejdå.
BYGG OCH MURERI
Kom, så går vi.
Åh. Fan.
Det här är löjligt.
Mina knän har låst sig. Vänta.
Jag fattar inte. De bygger inget.
Konstigt.
Kanske ett inglasat uterum. De är den typen.
-Och nu? -Jag ska bara...
-Bara titta. -Lägg av, Nikki. Nu åker vi.
Vad är det?
Herregud.
-Fan. -Fan.
Hej.
Får jag komma in?
Ja.
Okej. Kom nu älskling så går vi upp.
Gå nu. Så där ja.
-Godnatt. -Godnatt.
Tack för att jag fick stanna.
Hon ville träffa dig.
-Hur är det med dig? -Bra. Ja.
-Och du? -Bra.
Jättebra. Det går bra.
Harper är en positiv person, så allt är bra.
Hon har absolut ingen tid till icke-positiva saker.
Freddy.
Jag har inget känslomässigt stöd, men det gör inget.
Det går bra så länge jag inte...
-Freddy. -Så länge jag är glad.
Vilket jag är 100 procent av tiden. Så allt är bra.
Visst, men det hade varit bra om
hon försökte förstå mig en aning.
Jag anstränger mig...
Jag köpte veganska sneakers och lyssnade på hennes glasspodcast.
Freddy, du får inte göra så här.
Du får inte komma till mig med dina problem längre.
Jag är en människa. Inte bara
nån sorts hjälpblobb.
Förlåt.
För allt.
-Podcasten är dålig. -Ja.
Inget motstånd. All glass är god.
Precis.
Herregud, vilken idiot du är.
Klart att du känner dig gammal om du går ut med nån yngre.
Vill du känna dig ung, gå ut med nån som är äldre.
Du har alltid sökt lyckan på fel ställen.
Det finns inget som säger att de väljer dem över oss.
-Snälla, Jase. -Det är sant.
Varför skulle de barnen vilja bo hos oss?
Jag vill inte ens gå hem, då alla våra grejer är där.
Det är så konstigt, för
när jag såg på dem tänkte jag att...
Jag tittade på våra barn.
Jag vet.
Okej, kom nu.
Nu går vi.
Nej, Jase, den sitter inte fast...
Varför drog du upp den?
För att det är ett trädhus, och då ska man det.
Vad?
Nej, det måste man inte.
-Ingen fara. Jag klättrar ner. -Nej! Det är för högt.
-Det går fint. Jag klättrar ner. -Nej, jag har förlorat tillräckligt många.
-Ring nån bara. -Det är rätt högt.
-Ja, det är det. -Ja.
-Jag lämnade mobilen hemma. -Ska jag ringa Freddy?
-Ja. -Ja.
Nej, inget.
-Prova Erica. -Jaså?
För Guds skull.
Ingen tur där.
Karen?
Ja, prova henne.
Jag är så glad att du kom.
Pappa!
Ursäkta ett ögonblick.
JASON - MAMMA SCOTT
VAD TROR DU?
OM VAD?
FÖRLÅT
Scott?
Ja.
KAREN FÖRLÅT JAG BEHÖVDE LUFT
JAG ÄR HOS NIKKI OCH JASON ÄLSKAR DIG
Ja, hallå.
Se man på, där är han. Bra jobbat.
-Hallå. -Tack.
Inga problem. Var är...
Ingen Karen?
Varför skulle Karen vara här?
Nej, det är bara ett missförstånd.
Jag vet vad jag... Ja. Nej, ingen fara.
Vad är planen?
Om du kastar upp den där vore det toppen.
-Jaha. -Tack.
Var det allt?
Grinden är nog låst. Ni måste hoppa över.
Vi vet.
Lyset. Vänta.
Förlåt att jag beter mig så knäppt.
-Det gör inget. -Det gör det visst.
-Jag gillar det. -Jaså?
Det får mig att känna mig mindre ensam.
Vi kan inte tävla mot Ben och Denise.
Din pappas hemmagjorda rum förändrar inget.
Vi får montera ner det.
-Jag vill inte det. -Jag vet.
Men de barnen förtjänar mer än vad vi kan ge dem.
Det första i deras nya liv borde väl inte vara en kompromiss?
Nej.
Kanske när vi får upp ljusslingan...
Jase.
Vore de våra barn skulle vi göra allt för dem,
och det här är en sak vi kan göra.
-Ja. -Ja.
Okej. Här.
Vad ska jag göra med den?
FRÖKEN NEWMAN
OK, HA KUL. ÄLSKAR DIG XX
KAREN - OM SCOTT FRÅGAR SÄG ATT JAG ÄR HOS DIG IKVÄLL
FÖRLÅT, FÖRKLARAR SENARE...
Oj, tusan.
Undertexter: Madeleine Person