Jei turėsim tris miegamuosius, galėsim įsivaikinti Princesę su Taileriu.
Penė sakė, kad bus žinių po savaitės, tad turim spėt iki to laiko.
Turiu kažkuo užimti smegenis,
nes jos ima putoti, kai aš nerimauju.
Bet kiek vietos reikia vaikui?
Jis miega čia. Apsirengia čia.
Čia - poilsio erdvė.
- Žinai, ką dar galim padaryt? - Ką?
- Atskiest dažus. - Taip.
Jų sluoksnis bus plonesnis. Nudažysim tik vieną kartą.
Taip sutaupysim milimetrą erdvės.
Būtent. Matai? Viskas bus gerai, taip?
- Čia - trijų miegamųjų butas! - O, taip.
Čia aš kalta, ne kambarys.
DEVINAS REINOS TĖTIS GALIM PAKALBĖTI?
NĖRA KĄ SAKYTI.
Liaukis, Džesi. Liaukis.
Heile, prašyčiau. Čia žmonės miega.
NĖRA KĄ SAKYTI. TAI BUVO KLAIDA.
Netyčia nupirkau ne tuos traškučius.
Siaubingo skonio.
Siaubas.
Gavau žinutę nuo įvaikintojų.
Dėl to vakarėlio pas Beną su Denise šįvakar.
Su visa šutve.
Maniau, nueikim, prasiblaškykim nuo...
Kas čia dabar?
Nervinuosi laukdama žinių, tai, pamaniau, užsimiršiu.
Džeisonai, man baisu.
- Kas čia? - Bumbulai.
Sakiau, kad man smegenys putoja.
Iš pradžių buvo smagu, bet
dabar man visai nelinksma.
Aišku.
- Mes einame į vakarėlį. - Gerai.
- Kelkis. - Taip.
- Padėk. - Gerai.
- Eime. - Gerai.
- Aš tik... - Pakaks.
Prakeikimas.
Didžiulis namas.
- Spėju, prašys nusiauti batus. - Tikiuosi, ne.
- Sveiki, užeikite. - Labas.
- Ačiū. - Užeikite.
Ačiū.
Jei nesunku, nusispirkit batus.
Mes čia kaip japonai truputį.
Gražios kojinės.
Atlieka savo paskirtį.
Užeikite. Šutvė - jau čia, kaip sakoma.
Kas sako?
- Labas. - Labas.
- Kaip jūs?
- Puikiai, o jūs? - Puikiai.
Nekenčiu savęs paveiksluose, o jūs?
- Taip pat. - Užeikite. Prašom.
Rytoj Denisės gimtadienį švęsim „The Ivy“ restorane,
o savaitgaliui mausim pasivažinėt po pietų Prancūziją.
Ilgas kelias, bet užtat vaizdas - pritrenkiantis.
Taip.
Pastebėjai, kad žmonės nuolat sako „pietų Prancūzija“?
Lyg tyčia norėtų pabrėžti pietus.
Lyg kitur jau būtų kita šalis, tiesa?
Taip, tiesa.
Puikios vaišės.
Ačiū.
Du įvaikinti vaikai per dvejus metus.
Mes jau galvojam apie trečią.
Ne. Trečią. Jums pakaks.
Palikit ir mums.
Lukui ir Kvamei - metai be naujų vaikų.
Kaip sekasi jums?
Neblogai. Laukiame paskutinio patvirtinimo.
Nuostabu.
Mes irgi buvome susitikę su nuostabiais vaikais.
Laukiame, gal jie pasirinks mus.
Labai viliamės.
Puiku.
Taip.
ĮVAIKINIMAS JK
Atsargiai!
O, ne!
- Nieko tokio. - Kas nutiko?
Vajė.
-Netyčia. - Štai. Atnešt šluotą?
- Atsargiai. - Tikiuosi, nebuvo brangi.
Brangoka, šiaip jau.
Jei ji nebūtų įvaikinta, būčiau siaubingai supykusi.
Nors netoli nuo...
Iš vienos keistos vietos Airijoje...
Atsiprašau.
Kas yra? Vėl kažką sugadinai?
- Tai - jie. - Kas?
- Jie ir yra toji kita pora. - Apie ką tu?
Apie Princesę ir Tailerį. Benas su Denise - kita šeima.
- Jie - mūsų varžovai. - Ne.
Džeisonai, mūsų čia neturėtų būti. Mes - priešo pusėje.
Pala, Niki, kur eini?
Noriu pažiūrėti. Noriu pamatyt, su kuo konkuruojame.
Mes jau matėme namą. Jis - puikus. Girdi?
Tu nežinai, gal viršuje - ne taip gražu.
Niki, negalima ten eiti.
Užuolaidos netinka prie tapetų, taigi...
Nieko jie neišmano.
Kaip drįsai paimt jų įvaikinimo anketą?
Nieko baisaus. Ryte grąžinsiu.
Atgal į jų tobulą namą.
Ar nemanai, kad ten - pernelyg tobula?
- Lyg jie mėgintų kažką nuslėpti. - Man nesusidarė toks įspūdis, ne.
Jie net TV neturi, Džeisai.
Kaip jie augins vaiką be TV?
Ką tada uždraus, kai jie neklausys?
Žmonės be TV - blogiausi žmonės pasaulyje.
Žinau, Niki. Jie - pasaulio padugnės,
bet tai nereiškia, kad vien dėl to, jog jie neturi teliko,
išrinks mus, o ne juos.
Žinau.
Nieko baisaus. Tai nutinka daugeliui vyrų, manau.
Pamėginsim dar sykį po trijų ar keturių minučių.
Juk supranti, kad tu čia niekuo dėta?
Žinoma. Kuo čia galiu būt dėta aš?
Gal pereik prie jogurto su probiotikais?
Dievulėliau. Ne viską gali išspręsti jogurtas su probiotikais.
Tau - greit 40-imt. Kam tai rūpi?
Nekalbėk taip. Mane tai varo iš proto.
Tu ir vėl sakai tą žodį.
Pašokinėk žvaigždute, kol pasijusi geriau.
- Ką? - Nagi.
Ne. Aš noriu pakalbėt.
Ne, tavo smegenys to tik ir telaukia.
Pašokinėk žvaigždute, ir viskas bus gerai. Nagi.
Nagi.
Tai koks planas?
Manau, atvirai prisipažinsiu,
kad supanikavau
- ir paėmiau anketą. - Gera mintis.
Vyliausi, kad šiandien čia viskas atrodys negražiau.
Ne, gražus namas gražioje, tylioje gatvėje, ir viskas.
Ar nemanai, kad čia per daug tylu?
Niki, liaukis, maldauju.
Tiesiog jaučiu, kad čia kažkas negerai.
Jei yra nors menkutis šansas, kad mūsų...
kad vaikai atsidurs blogoj aplinkoj, tada...
Tu tiesiog nori įžvelgti kažką negero tik tam,
kad vaikus skirtų mums, ne jiems?
- Taip, galbūt. - Taip.
- Žiūrėk.
Atvažiavo. Žiūrėk. Ji - viršuj.
O Dieve. Nejaugi popietinis seksas?
- Liaukis. - To dar betrūko.
Kuriems galams mums tai matyti?
- Eime, kol jie nepradėjo. - Gerai jau.
- Luktelėk. - Kas?
- Žiūrėk, vyrukas šoka... - Dieve mano!
Ką...
- Slėpkis. - Ką? Kur?
Žemyn.
Genialu, Džeisai. Kaip nindzės.
- Mes taip dar įtartiniau atrodom. - Kas čia buvo?
- Nežinau. - Keista.
Eime.
- Ne, palauk. Važiuokim paskui jį. - Ką?
- Kažkas čia negerai. Važiuokim paskui jį.
- Tu rimtai? - Rimtai.
- Važiuojam! - Kaip įdomu.
Važiuojam.
Gerai.
Gal išdygs koks dviratininkas?
Pakaks, atsarguole. Varyk. Spausk.
Ar mes sekam žmogų?
Nesekam. Mes tik norim pažiūrėt, ką jis darys.
- Gal atsilik truputį. - Nenoriu pamest jo iš akių.
Ne problema.
- Ką darai? - Maskuojuosi.
- O Dieve. Kur pradingai? - Gerai jau.
Apsimesk, kad šiaip važinėjamės.
Dieve, pravažiavau savo posūkį.
- Apie ką šneki? Ką? - Reikėjo sukt į dešinę.
- Juk šiaip važinėjamės. - Puikiai.
- Gerai apsimeti. - Ačiū.
Džeisai, ar verta?
Dėl vaikų mes ryšimės bet kam.
Džeisai, man net oda šiurpsta.
- Jis, regis, mus pamatė. - Ką?
Jis mus pamatė. Suk čia.
- Kur? Nėra kur. - Čia!
- Čia nėra posūkio! - Suk!
Na ir kas, kad jis mus pamatys. Jis juk mūsų nepažįsta.
Tiesa.
Laba diena.
- Sakau tau, ten kažkas vyksta. - Tikrai?
- Niki, ji tikrai turi meilužį. - Džeisonai.
Aptarkime įkalčius, gerai?
Numeris vienas,
sakei, kad vakarėlio metu jie vienas kitam buvo abejingi, tiesa?
Taip, bet prieš atostogas visi būna įsitempę.
Gerai. Numeris antras,
vyras, šokinėjantis per tvorą.
- Aha. - Taip?
Taip.
Tau dabar gėda, kad skaičiuoji pirštais.
Truputį.
Manau, tu taip sakai tik dėl manęs.
O tai, Džeisai, yra labai miela.
Niki, tu teisi.
Mes jau pažįstam tuos vaikus. Ir jie mums rūpi.
Tai kas bus, jei jie paklius pas porą,
vienas kurių rezga romaną,
ir jie galiausiai išsiskirs?
Kas nutiks vaikams?
Taip.
Nematei mano „Paslaptingo sodo“?
Kam tau jis?
Sakiau juk. Mano mama skaitys ištrauką per vestuves.
Turiu pripažinti,
kad kaip literatūrinis kūrinys jis jau gerokai paseno.
Man jis daug reiškia.
Klausyk, dėl šio vakaro.
Liaukis, Skotai, ne.
Nebegaliu vaikščiot į vestuvių meniu degustavimą viena. Atrodau keistai.
Suprantu. Bet rašymo pamoką perkėlė į penktadienį.
- Tikrai? - Taip.
Aišku.
Galiu tavęs paklausti, Skotai?
Ar rašymas tau svarbiau už mane?
Karen, koks čia dabar klausimas?
Juk žinai, kad netikiu hierarchijomis.
Aš myliu jus abu.
Vienas papildo kitą, ir jūs abu sukatės aplink mane.
Kaip planetos, supranti?
Matai? Lygiu atstumu.
- Aš sukuosi aplink tave? - Žinoma, mano meile.
Tiesiog šis laikas mums - labai intensyvus ir jaudinantis.
Aš turiu savo romaną. Tu - savo vestuves.
Frida. Dieve, kaip jos pasiilgau.
Aš buvau Dženiferė iki 19-ikos.
Tada mes su mano vaikinu nutarėme išsitatuiruoti savo vardus,
o jis neturėjo daug pinigų.
Todėl ėmė mane vadinti Džen.
Tokia štai mano vardo istorija.
Atleiskit, ko klausėte?
Ne, permokos sumažinti negaliu.
Galėčiau, bet nemažinsiu.
Alio?
- Aš juos seku. - Ką?
Denisę ir tą tipą. Jie vėl kartu.
Išėjau pietauti, pamačiau juos įeinant į parduotuvę ir nusekiau paskui.
Džeisonai, nereikia. Jie tave pamatys.
Nepamatys. Aš užsimaskavęs.
- Nori pasakyt... - Su kepure.
Ką jie daro?
Vaikštinėja.
Kaip įsimylėjėliai?
- Sunku pasakyti. - Ką jie perka?
Kažkokias pagalvėles ir kilimą. Dažų.
- Kokios spalvos? - Alyvų, sakyčiau.
Labai romantiška. Paimk ką nors, kad atrodytų, jog perki kažką.
Ne, tai blogiau.
Įjunk kamerą, kad ir aš matyčiau.
Gerai.
Džeisonai?
- Labas. - Šūdas.
Geras. Aš čia perku virvę.
Atleisk. Kokios virvės tau reikia?
Ilgos ar trumpos?
Ilgos? Gerai, paimsiu. Jau paėmiau.
Paėmiau pjūklą, peilį ir virvę.
Turiu kai ką surišt ir tada
- truputį įpjauti, taigi... - Gerai.
Netrukdysiu rišt ir pjauti.
- Malonu buvo pasimatyti. Geras. - Iki.
Lik sveikas, bičiuli.
Eina sau, net karštis išmušė.
Kaip Bondo filme. Tu - kaip Bondas.
Aš - kaip Bondas.
- Prigriebk žvakučių tablečių. - Gerai.
Pirkėjų dėmesiui...
Sakau, tai - slaptavietė meilės pasimatymams.
Slapta alyvinė pavėsinė pasimatymams. Sakau tau.
Galbūt.
Džeisai, mes - blogiečiai ar geriečiai?
- Nes aš susipainiojau. - Klausyk.
Mes tik keliame klausimus.
Jei jie nieko bloga nedaro, tuomet jiems nėra ko nerimauti.
Taip pasakytų blogiečiai.
Ne. Aš manau, kad reikia grąžinti anketą
ir palikt juos ramybėje.
- Tu jos dar negrąžinai? - Ne.
Per tuos šnipų žaidimus neradau laiko.
Niki.
Akivaizdu, mes - blogiečiai.
Turim atsiprašymo vyno?
KAREN
TIK TAU
PASKAITYK. ČIA MAŽIAU SOLIPSIZMO NEI „PASLAPTINGAME SODE“. SKOTAS
Per pigus vynas atsiprašymui.
Nenusišnekėk. 7,99 svarų už butelį.
Mums irgi reik pasisodint visteriją.
Kur jinai vyniosis? Aplink teliką?
- O Dieve. - Kas?
Štai jis.
Džeisonai.
- Ką darai? - Nežinau. Supanikavau.
- Ką jis daro? - Jau prie durų.
- Ar ji išeina? - Labai simpatiškas.
Nejaugi?
- Kaip kvaila. - Eime.
Taip.
Ei!
O Dieve! Džeisonai, daryk ką nors.
- Su plaktuku. - Jis jį užmuš.
Tavo plaktukas. Palikai.
- Tikrai mano? - Tavo.
- Taip. - Ačiū. Dėkoju.
Taip, jis - tikrai tavo. Palikai sode.
- Pamaniau, atiduosiu. - Gerai.
- Ačiū už darbą. - Ačiū. Iki kitos savaitės.
Ačiū, bičiuli.
FILAS DŽI STATYBOS BEI MŪRIJIMO DARBAI
Eime.
Velnias.
Absurdas.
Kelius surakino. Palauk.
Aš nesuprantu. Nesimato jokių statybų.
Keista.
Lažinuosi, jie stato oranžeriją. Oranžerija - jų stilius.
- Kas dar? - Aš tik trumpai...
- Trumpai dirstelėsiu. - Liaukis, Niki. Eime, prašau.
Kas ten?
Dievuliau.
- Šūdas. - Šūdas.
Sveika.
Galiu užeiti?
Taip.
Dukrele. Lipk į viršų, gerai?
Eik.
- Labanakt. - Labanakt.
Ačiū, kad leidai pabūt.
Ji norėjo su tavim pasimatyti.
- Kaip tu? - Gerai.
- O tu? - Gerai.
Tikrai gerai. Viskas - puiku.
Harper - miela ir labai pozityvi. Viskas gerai.
Ji nė minutės neskiria nepozityviems dalykams.
Fredi.
Emociškai ji manęs visai nepalaiko, bet nieko tokio.
Nieko tokio, jei aš ne...
- Fredi. - Jei aš laimingas.
Šimtą procentų laimingas. Viskas gerai.
Žinoma, ji galėtų pasistengti
mane nors lašelį suprasti.
Aš tai stengiuosi.
Nusipirkau veganiškus kedus, sudalyvavau jos ledų ragavimo podkaste.
Fredi, taip negalima.
Nebegali vaikščiot pas mane su savo bėdom.
Aš - žmogus, o ne kažkoks
pagalbos gniutulas.
Atleisk man.
Už viską.
- Šūdas tas podkastas. - Būtent.
Koks skirtumas? Visi ledai - skanūs.
Būtent.
O Dieve, koks tu idiotas.
Žinoma, kad jausies senas susidėjęs su jaunesne.
Jei nori pasijust jaunesniu, susirask vyresnę.
Nuolat ieškai laimės ne ten, kur reikia.
Juk žinai, kad nėra garantijos, jog būtinai pasirinks juos.
- Prašau, Džeisonai. - Nėra.
Kodėl vaikai norėtų gyvent su mumis?
Aš pati nenoriu grįžt į mūsų namus.
Labai keista,
nes pažvelgusi į juos, pajutau, lyg...
Lyg žiūrėčiau į mūsų vaikus.
Suprantu.
Gerai, eime.
Eime.
Ne, Džeisai, jos neprikabintos...
Kodėl tu jas įtraukei?
Nes tai - namelis medyje, taip reikia.
Ką?
Ne, nereikia.
- Nesijaudink. Aš nušoksiu žemyn. - Ne! Per aukštai.
- Nieko tokio. Nušoksiu. - Ne, šiandien man praradimų pakaks.
- Paskambinkim kam nors. - Gana aukštai.
Taip.
- Palikau telefoną namie. - Paskambint Fredžiui?
Neatsiliepia.
Pasuk Erikai.
Dėl Dievo meilės.
DŽEISONAS
Nepavyko.
Karen?
Skambink.
DŽEISONAS
Labai džiaugiuosi, kad atėjai.
Tėti!
Aš tuoj.
DŽEISONAS - MAMA SKOTAS
TURI MINČIŲ?
APIE KĄ?
ATLEISK
Skotui?
Gerai.
KAREN ATLEISK. TURĖJAU IŠEIT.
AŠ - PAS NIKI IR DŽEISONĄ, JŲ NAMUOSE. MYLIU. XX
DŽEISONAS
Aliuo.
Štai ir jis. Šaunuolis, bičiuli.
- Sveiki. - Ačiū tau.
Nėr už ką. O kur...
Nėra Karen?
Karen? Kodėl Karen turėtų būti su mumis?
Nieko, tiesiog nesusibendravome.
Žinau, aš... Nieko tokio.
Tai koks planas?
Jei mestelėtum mums kopėčias, būtų nuostabu.
Ačiū.
Šitas, taip?
Vartai - užrakinti, teks juos peršokt.
Mes žinom.
Šviesos. Palaukit.
Atleisk, kad elgiausi kaip beprotis.
- Viskas gerai. - Negerai.
- Man patiko. - Taip?
Smagu, kai nesu viena tokia beprotė.
Mes negalim konkuruoti su Benu ir Denise, Džeisonai.
Tavo tėčio savadarbis kambarys mums nepadės.
Teks visa tai išmontuot.
- Nesinori. - Žinau.
Šie vaikai nusipelno daugiau, nei galim jiems duoti.
Naujas jų gyvenimo etapas neturi prasidėti kompromisu.
Taip, žinau.
Bet jei pakabintume šviesų girliandą...
Džeisai.
Jei jie būtų mūsų vaikais, mes dėl jų padarytume viską.
Būtent tai ir padarykime.
- Taip. - Taip.
Štai, imk.
Kam man jis?
PANELĖ NIUMAN
GERAI, SĖKMĖS. MYLIU TAVE XX
KAREN - JEI SKOTAS KLAUS, AŠ - PAS JUS ŠĮVAKAR.
ATLEISK, PAAIŠKINSIU VĖLIAU...
Šūdas.
Išvertė Egidija Tučkuvienė