אם זו דירת שלושה חדרים, נוכל לקחת את פרינסס ואת טיילר.
פני אמרה שתדע יותר בתוך שבוע, אז זה חייב להיראות מדהים עד אז.
אני צריכה משהו שיעסיק את המוח שלי,
כי הוא מתחיל לעשות את התסיסה הזו כשאני דואגת.
אבל כן, כלומר… כמה מקום ילד צריך?
הוא ישן כאן. הוא מתלבש כאן.
והאזור הזה הוא להירגעות.
את יודעת מה עוד אפשר לעשות? -מה?
בסדר, להוסיף מים… -כן.
לצבע. לדלל אותו, למרוח שכבה אחת.
זה יוסיף לנו מילימטר נוסף לחדר.
בדיוק, אתה רואה? אז הכול יהיה בסדר.
זו דירת שלושה חדרים. -כן.
זה היה בגללי, לא בגלל החדר.
- קמדן לוק -
- דבין, אבא של ריינה אפשר לדבר? -
- אין מה להגיד. -
תפסיקי, ג'סי, תפסיקי.
היילי, בבקשה. אנשים מנסים לישון כאן.
- אין מה להגיד. זו הייתה טעות. -
קניתי את הצ'יפס הלא נכון בטעות.
הם איומים.
איומים ונוראים.
קיבלתי הודעה מאנשי האימוץ
בקשר למסיבה אצל בן ודניס הערב.
עם כל החבורה.
חשבתי שאולי כדאי שנלך כדי להפסיק לחשוב על…
מה קרה?
אני לחוצה מההמתנה לחדשות, חשבתי שזה יסיח את דעתי.
ג'ייסון, אני מפחדת.
מה אלה בכלל? -פונפונים.
אמרתי לך שהמוח שלי תוסס.
בהתחלה הם היו דבר שמח, אבל…
עכשיו הם הפכו למשהו אחר.
כן. בסדר.
אנחנו הולכים למסיבה. -בסדר.
בואי. -כן.
תניחי את זה. -בסדר.
קדימה. -בסדר.
אני רק… -בדיוק.
אלוהים אדירים.
וואו. -איזה בית ענק.
הם בטח יבקשו מאיתנו לחלוץ נעליים. -אני מקווה שלא.
שלום, ברוכים הבאים. -שלום.
תודה, חבר. -היכנסו.
תודה. -וואו.
תחלצו נעליים בבקשה.
אנחנו יפנים קצת כאן. -כן.
אחלה גרביים.
הם עושים את העבודה.
היכנסו. כל החבורה כאן, כמו שאומרים.
מי אומר?
היי. -היי.
שלום. -מה שלומכם?
טוב, מה שלומכם? -טוב. טוב.
אוי, לא. אני שונאת את עצמי בציורים. אתם לא?
כן. -בואו. היכנסו.
כן, אז נאכל ב"אייבי" מחר לכבוד יום ההולדת של דניס,
ובסוף השבוע ננהג לדרום צרפת.
זו קריעת תחת, אבל האזור מהמם.
כן.
שמת לב שאנשים אומרים תמיד "דרום צרפת"?
כאילו שהם רוצים שתדע שזה בדרום.
ובכל מקום אחר, אנשים פשוט אומרים את שם המדינה, מה?
כן, אפשר להגיד שזה נכון, כן.
יופי של אוכל.
תודה.
אז אימצנו שני ילדים בשנתיים.
אנחנו מתפתים קצת ללכת על השלישי.
לא. לא. שלושה. יש לכם מספיק.
תשאירו ילדים לאחרים.
אולי שנת שבתון ללוק וקואמי.
ומה איתכם?
כן, אנחנו מתקדמים. אנחנו רק מחכים לאישור האחרון.
זה מדהים.
כן, גם אנחנו פגשנו כמה ילדים מדהימים.
אנחנו רק ממתינים לבדוק אם יבחרו בנו.
אז אנחנו מלאי תקווה.
מעולה.
כן.
- אימוץ לעד, אנגליה -
זהירות!
אוי, לא!
לא נורא. -מה קרה?
אוי, לא.
זו הייתה טעות. -להביא מטאטא?
זהירות. -אני מקווה שזה לא היה יקר.
זה היה די יקר.
אם היא לא הייתה מאומצת, זה היה מזעזע אותי.
למרות שזה לא שונה מאוד מ…
ממקום מוזר מאוד באירלנד…
סליחה. כן.
מה קרה? שברת משהו שוב?
זה הם. -מי?
הם הזוג האחר. -מה זאת אומרת?
פרינסס וטיילר. בן ודניס הם הזוג האחר.
הם המתחרים שלנו. -אוי, לא.
ג'ייסון, אסור לנו להיות כאן בכלל. אנחנו מעבר לקווי האויב.
אם אנחנו… רק רגע. ניקי, לאן את הולכת?
לראות את שאר הבית. אני רוצה לגלות מול מה אנחנו מתמודדים.
ראינו את שאר הבית. הוא מקסים, בסדר?
אי אפשר לדעת. אולי למעלה הוא לא יפה כל כך.
ניקי, אל תעלי לשם.
הווילונות האלה לא תואמים לטפט, אז…
זו פדיחה בשבילם.
אני לא מאמין שלקחת את טופס האימוץ שלהם.
לא, זה בסדר. אחזיר אותו בבוקר.
חזרה לבית המושלם שלהם. כן.
במובן מסוים, אולי הוא קצת מושלם מדי?
כאילו שהם מנסים להסתיר משהו? -לא הרגשתי את זה. לא.
אין להם אפילו טלוויזיה, ג'ייס.
איך אפשר לגדל ילד בלי טלוויזיה?
מה אוסרים עליו לעשות כשהוא לא מתנהג יפה?
חסרי טלוויזיה הם האנשים האיומים בעולם.
אני יודע, ניקי. הם ממש חלאות,
אבל זה לא אומר שיבחרו בנו ולא בהם
כי אין להם טלוויזיה.
כן, אני יודעת.
זה בסדר. זה קורה להרבה גברים, אני חושבת.
ננסה שוב בעוד שלוש או ארבע דקות.
את יודעת שזה לא קשור אלייך, נכון?
אני יודעת. למה שזה יהיה קשור אליי?
חשבת לעבור ליוגורט פרוביוטי?
אלוהים אדירים. לא כל דבר אפשר לפתור במעבר ליוגורט פרוביוטי.
אתה כמעט בן 40. למי אכפת?
לא אל תגידי את זה. זה ממש טריגר.
אתה שוב משתמש במילה הזו לא נכון.
תשמע, תעשה קפיצות כוכב עד שתרגיש טוב יותר.
מה? -קדימה.
לא. אני רוצה לדבר.
לא, זה מה שהמוח שלך מצפה שתעשה.
תעשה קפיצות כוכב והוא יהיה המום. קדימה.
כן. קדימה. כן.
בסדר, מה התוכנית?
אני חושבת שאגיד את האמת
ואודה שנלחצתי… -כן.
ושלקחתי את זה. -אני חושב שזה רעיון טוב.
כן.
פשוט קיוויתי מאוד שהיום הוא ייראה יפה פחות.
לא, זה פשוט בית יפה ומקסים ברחוב שקט ומקסים. זה הכול.
כן, אבל אתה חושב שאולי הוא שקט מדי?
ניקי, מספיק, בבקשה.
פשוט יש לי תחושה שמשהו לא בסדר.
ואם יש סיכוי שהילדים שלנו…
שהילדים יגיעו למקום גרוע, אז…
את חושבת שאת פשוט רוצה לגלות משהו
כדי שהם יבואו לחיות איתנו ולא איתם?
כן, אולי. -כן.
כן. -כן. זהירות.
הנה הוא. ותראי, הנה היא, שם למעלה.
אלוהים אדירים. הם הולכים לעשות סקס אחר הצהריים?
בחייך. -אני שונאת… אלוהים, הם זורים מלח.
למה שנרצה לראות את זה?
כן, קדימה, לפני שיתחילו. -בסדר.
רק רגע. -מה?
תראי את הבחור שקופץ… -אלוהים אדירים.
מה…
תתחבאי. -מה? איפה?
תתחבאי. תתכופפי.
מעולה, ג'ייס. כמו נינג'ה.
אתה יודע, זה הרבה יותר חשוד. -מה זה היה אמור להביע?
אני לא יודעת. -מוזר.
קדימה. בוא נלך.
לא, רק רגע. בואי נעקוב אחריו. -מה?
מה? -משהו לא בסדר. בואי נעקוב אחריו.
אתה רציני? -אני רציני.
קדימה! -זה מרגש מאוד.
בסדר. -בסדר.
קדימה!
בסדר. כן.
כן. אולי יש רוכב אופניים.
בסדר, פקחית תנועה. תני גז.
זו נקראת הטרדה?
לא, זו לא הטרדה. אנחנו רק עוקבים אחריו כדי לראות מה הוא עושה.
אולי תתרחקי קצת. -לא, אני לא רוצה לאבד אותו.
זו לא בעיה.
מה אתה עושה? -תחפושת.
אלוהים אדירים, לאן נעלמת? -בסדר, בסדר.
פשוט תתנהגי כאילו אנחנו בנסיעה רגילה, בסדר?
אוי, פספסתי את הפנייה שלי.
על מה את מדברת? -הייתי צריכה לפנות ימינה.
אני בנסיעה רגילה. -זה טוב. כן.
יופי של העמדת פנים. -תודה.
ג'ייס, באמת בסדר שאנחנו עושים את זה?
כן. אנשים עושים דברים מטורפים כדי להגן על הילדים שלהם.
ג'ייס, ממש יש לי צמרמורת.
אני חושב שהוא ראה אותנו. -מה?
הוא ראה אותנו. פני כאן.
לאן? אין לאן. -כאן!
אין לאן לפנות! -פני!
לא משנה אם הוא ראה אותנו. הוא לא מכיר אותנו.
נכון.
שלום, חבר.
אני אומר לך שמשהו קורה. -באמת?
ניקי, ברור שהיא מנהלת רומן. -ג'ייסון.
בואי נעבור על הראיות לרגע, בסדר? בסדר.
ראשית,
אמרת שהם נהגו בקרירות זה לזה במסיבה, נכון?
כן, אבל כולם לחוצים לפני החגים.
בסדר, כן. שנית…
כן. -קופץ הגדרות.
בסדר. -כן?
כן.
אתה מתחרט שהשתמשת באצבעות עכשיו, מה?
קצת. כן. -כן.
אני חושבת שאתה אומר את כל זה כדי לשפר את ההרגשה שלי.
וזה מתוק מאוד, ג'ייס.
לא, ניקי. צדקת.
אנחנו כבר מכירים את הילדים האלה. יש לנו רגשות כלפיהם, נכון?
אז מה יקרה אם ייתנו אותם לזוג…
שאחת מהם מנהלת רומן,
ובסוף הם ייפרדו?
מה יקרה לילדים אז?
כן.
ראית את העותק שלי של "סוד הגן הנעלם"?
למה את רוצה אותו?
אמרתי לך. אימא שלי תקריא בחתונה.
אני חייב לציין
שכיצירת אומנות, היא כבר די משעממת.
זה חשוב לי מאוד. -כן.
תשמעי, בקשר לערב…
בבקשה, סקוט. לא.
אני לא יכולה ללכת שוב לטעימות לחתונה לבד. זה נראה מוזר.
אני יודע, אבל קורס הכתיבה עבר ליום שישי.
באמת? -כן.
בסדר.
אפשר לשאול אותך משהו, סקוט?
הכתיבה שלך חשובה לך ממני?
קרן, זו שאלה מטורפת.
את יודעת שאני לא מאמין בהיררכיה.
אתן פשוט שני דברים שאני אוהב.
האחת מעניקה מהות לשנייה ושתיכן מקיפות אותי.
כמו כוכבי לכת.
את רואה? מרחק שווה.
אני מקיפה אותך? -כן, אהובתי.
תשמעי, זו תקופה עמוסה ומרגשת מאוד לשנינו.
לי יש את הרומן שלי. לך יש את החתונה שלך.
פרידה. אלוהים, אני מתגעגע אליה.
כן.
כן, הייתי ג'ניפר עד גיל 19.
ואז החבר שלי ואני התכוונו לקעקע זה את שמו של זה,
אבל סף הכאב שלו נמוך.
אז הוא התחיל לקרוא לי ג'ן.
אז כן, זה הסיפור על הסיבה שקוראים לי איך שקוראים לי.
סליחה, שכחתי את השאלה שלך.
כן. לא, אני לא יכולה להוריד את מחיר הביטוח המקיף.
כלומר, אני יכולה, אבל לא אעשה זאת.
הלו? הלו?
הלו?
אני עוקב אחריהם. -אחרי מי?
דניס והבחור הזה. הם יחד שוב.
הייתי בהפסקת צהריים. ראיתי אותם נכנסים לחנות, אז עקבתי אחריהם.
ג'ייסון, תפסיק. הם יראו אותך.
זה בסדר. אני מחופש.
אתה מתכוון… -הכובע.
בסדר, מה הם עושים?
הם סתם מסתובבים קצת.
מה, בסגנון רומן?
קשה לדעת. -מה הם קנו?
כמה כריות, שטח, אני חושב. צבע.
איזה צבע? -לילך, אני מאמין.
זה זוגי מאוד. תבחר משהו כדי שייראה כאילו שאתה קונה.
לא, זה… זה גרוע יותר.
אתה יכול להתקשר אליי בפייסטיים כדי שאוכל לראות?
בסדר.
ג'ייסון?
הלו. -שיט.
זה… מטורף ש… רק באתי לקנות… חבל.
מה, סליחה. איזה חבל רצית?
את הארוך או את הקצר?
הארוך? אין בעיה. זה… לקחתי אותו.
אז יש לי מסמר, סכין וחבל.
אני צריך… לקשור משהו ואז…
לחתוך את זה קצת, אז… -בסדר.
אז ניתן לך לקשור ולחתוך.
טוב לראות אותך. מטורף. -להתראות.
הכול טוב, חבר? כן?
אלוהים אדירים, איזו התרגשות.
זה היה כמו סרט של בונד. היית כמו בונד.
אני באמת כמו בונד.
אתה יכול לקנות נרות? -כן, כן.
הלקוחות מתבקשים לשים לב…
אני אומר לך, זו דירת אהבה סודית.
יש להם דירת אהבה בצבע לילך שהם נפגשים בה. אני אומר לך.
אולי.
ג'ייס, אנחנו הטובים או הרעים בסיפור?
קשה לי לעקוב. -תשמעי, תשמעי.
אנחנו רק שואלים שאלות.
אם הם לא עשו כל רע, אין להם סיבה לדאגה.
נשמע כמו משהו שהרעים היו אומרים.
לא. אתה יודע מה? אני חושבת שאנחנו צריכים להחזיר את הטופס
ולעזוב אותם במנוחה.
עוד לא החזרת אותו? -לא.
היה קשה למצוא לזה זמן עם כל הריגול.
ניקי.
בסדר. ברור שאנחנו הרעים.
יש לנו יין התנצלות?
- קרן -
- במיוחד בשבילך -
- נסי את זה. אין בזה את הסוליפסיזם של "סוד הגן הנעלם". סקוט -
זה לא יקר מספיק כיין התנצלות.
על מה את מדברת? זה בקבוק יין שעלה 7.99 ליש"ט.
אנחנו צריכים ויסטריה.
איפה תשתלי אותה? סביב הטלוויזיה?
אלוהים אדירים. -מה?
הנה הוא.
ג'ייסון.
מה אנחנו עושים? -אני לא יודע. נלחצתי.
מה הוא עושה? -הוא עומד ליד הדלת.
בסדר. היא יוצאת? -הוא נאה מאוד.
באמת?
זה טיפשי. -בואי.
כן.
היי! היי!
אלוהים אדירים! ג'ייסון, תעשה משהו.
יש לו פטיש. -הוא יהרוג אותו.
הפטיש שלך. זה הפטיש שלך. השארת אותו.
הוא שלי? -בטוח שהוא שלך.
כן. -תודה. אני מעריך את זה.
כן, זה בסדר. בטוח שהוא שלך. השארת אותו בחצר.
פשוט הבאתי לך אותו. -סבדר.
בסדר? עבודה טובה. -תודה. נתראה בשבוע הבא.
בסדר. תודה, חבר.
- פיל ג'י, בנייה -
קדימה, בואי נלך. קדימה.
אלוהים אדירים.
זה מגוחך.
ננעלו לי הברכיים. רק רגע.
אני לא מבינה. אין כאן בנייה.
מוזר.
זו בטח החממה. הם כאלה אנשי חממה.
מה עכשיו? -אולי…
בוא נציץ. -בחייך, ניקי. בואי נלך, בבקשה.
מה? מה העניין?
אלוהים אדירים.
שיט. -שיט.
היי.
אפשר להיכנס?
כן.
בסדר, אהובה. את יכולה לעלות למעלה, בבקשה?
קדימה. לכי.
לילה טוב. -לילה טוב.
תודה שנתת לי להישאר.
היא רצתה לפגוש אותך.
מה שלומך? -טוב. כן.
אתה? -טוב. כן.
טוב מאוד. הכול טוב.
כלומר, הרפר היא אדם מתוק וחיובי. אז כן, הכול טוב.
כלומר, אין לה זמן בכלל לדברים לא חיוביים.
פרדי.
מובן שאני לא זוכה לתמיכה רגשית, אבל זה בסדר.
כל עוד אני לא…
פרדי. -העיקר שאני שמח
כל הזמן, וזה המצב. אז הכול טוב.
וכן, היה אחלה
אם היא הייתה מנסה להבין אותי טיפה.
כלומר, אני משתדל. כאילו…
קניתי נעלי התעמלות טבעוניות והשתתפתי בפודקאסט טעימת הגלידה שלה.
פרדי, אסור לך להמשיך בזה.
אתה לא יכול להמשיך לבוא אליי עם הבעיות שלך.
אני אדם. אני לא סתם…
גוש עזרה.
אני מצטער.
על הכול.
הפודקאסט חרא. -אני יודע.
אין בו עניין. כל הגלידות טעימות.
בדיוק.
אלוהים, אתה כזה אידיוט.
ברור שתרגיש זקן אם תצא עם צעירה.
אם אתה רוצה להרגיש צעיר, צא עם זקנה.
תמיד חיפשת את האושר שלך במקומות הלא נכונים.
את יודעת שלא בטוח שיבחרו בהם ולא בנו.
בחייך, ג'ייס. -זה לא בטוח. באמת.
למה שהילדים ירצו לגור איתנו?
אני לא רוצה לגור בדירה שלנו, וכל הדברים שלנו שם.
זה פשוט מוזר מאוד, כי…
כשהבטתי בהם, באמת חשבתי…
שאני מביטה בילדים שלנו.
אני יודע.
בסדר. בואי.
בואי נלך.
לא, ג'ייס, זה לא מחובר ל…
למה ניתקת את זה?
כי זה בית עץ, זה מה שאמורים לעשות.
מה?
לא נכון.
אל תדאגי, ארד בטיפוס. -לא! זה גבוה מדי.
יהיה בסדר. ארד למטה. -לא, איבדתי מספיק אנשים היום. אל…
בוא נתקשר למישהו. -זה באמת גבוה.
כן. -כן.
השארתי את הטלפון בבית. -להתקשר אל פרדי?
כן. -כן.
לא, אין תשובה.
נסה את אריקה. -כן?
למען השם.
- ג'ייסון -
שום דבר.
קרן?
כן, תתקשר.
- ג'ייסון -
אני שמח מאוד שבאת.
אבא!
תני לי שנייה.
- ג'ייסון, אימא סקוט -
- יש לך רעיון? -
- לגבי מה? -
- מצטערת -
סקוט?
כן.
- קרן מצטערת. צריכה קצת מרחב -
- אני אצל ניקי וג'ייסון, אוהבת אותך -
- ג'ייסון -
הלו.
היי. הנה הוא. עבודה טובה, חבר.
שלום. -תודה.
אין בעיה. איפה…
קרן לא כאן?
קרן? למה שקרן תהיה כאן?
לא. סתם אי הבנה.
אני יודע מה… כן, זה בסדר.
מה התוכנית?
אם רק תזרוק את זה, הכול יהיה טוב.
כן. -תודה.
זה הכול, מה?
השער נעול, חברים. תצטרכו לטפס.
אנחנו יודעים.
האור. רק רגע.
סליחה שהתנהגתי כמו משוגע.
זה בסדר. -לא נכון.
זה מוצא חן בעיניי. -כן?
אני בודדה פחות כשגם אתה מתנהג כמו משוגע.
אנחנו לא יכולים להתחרות בבן ודניס, ג'ייסון.
חדר השינה המאולתר שאבא שלך בנה לא ישנה את זה.
אנחנו צריכים לפרק את זה.
אני ממש לא רוצה. -אני יודעת.
אבל לילדים האלה מגיע יותר משאנחנו יכולים לתת להם.
אסור שהדבר הראשון בחיים החדשים שלהם יהיה פשרה.
כן, אני יודע.
אולי אחרי שנתלה את נחש האורות…
ג'ייס.
אם אלה היו הילדים שלנו, היינו עושים למענם הכול.
ואת זה אנחנו יכולים לעשות למענם.
כן. -כן.
בסדר. קח.
מה אעשה בזה?
- מיס ניומן -
- בסדר. תיהני. אוהב אותך. נשיקות -
- קרן, אם סקוט ישאל, תגידו שאני אצלכם הערב. -
- מצטערת, אסביר אחר כך… -
שיט.
תרגום כתוביות: אסף ראביד