Když tu budou tři pokoje, tak sem Princezna a Tyler můžou.
Za týden bude Penny vědět víc. Musí to tu být úžasný.
Musím se něčím zaměstnat,
jinak mi mozek jede na plný obrátky.
No, ale kolik místa tak dítě potřebuje?
Tady se vyspí a tady se obleče.
A tohle je relaxační zóna.
- Mám nápad. - Jaký?
- Dáme do barvy… - No?
…vodu. Zředíme ji. Natřeme jen jednu vrstvu.
To nám přidá další milimetr prostoru.
Přesně. Vidíš? Bude to dobrý.
- Je to třípokojový byt. - Jo.
To je mnou, ne pokojem.
Deven, táta Rainy Promluvíme si?
Není o čem.
Přestaň, Jessie.
Hayley, prosím. Někdo se tu snaží spát.
Není co dodat. Byla to chyba.
Koupil jsem špatný brambůrky.
Jsou hnusný.
Fakt hnusný.
Dostal jsem zprávu od známých z adopce.
O té party u Bena a Denise dnes večer.
S adopční partou.
Pomohlo by nám to se odreagovat…
Co se tu stalo?
Jsem z toho čekání nervózní, tak se snažím rozptýlit.
Jasone, bojím se.
- Co to je? - Bambule.
Říkám, že mi mozek jede na plný obrátky.
Nejdřív to byla zábava,
ale teď už je to něco jinýho.
Jasně. Dobře.
- Půjdeme na tu party. - Jo.
- Pojď už. - Dobře.
- Polož to. - Jo.
- Půjdeme. - Tak jo.
- Jenom… - A je to.
Ty brďo.
Je to obří.
- Určitě řeknou, ať si sundáme boty. - To snad ne.
- Vítejte. - Ahoj.
- Díky. - Jen dál.
- Díky. - Teda.
Prosím, sundejte si boty.
- Jsme tu trochu pojaponštělí. - Jo.
Hezký ponožky.
Jsou fajn.
- Dále. Je tu celá parta, jak se říká. - Kdo to říká?
- Čau. - Ahoj.
- Čau. - Jak je?
- Dobře. Jak se máš? - Jo. Dobře.
Ne. Nesnáším svoje podobizny, vy taky?
- Jo. - Pojďte dál.
Zítra večer jdeme do Ivy oslavit narozeniny Denise
a tenhle víkend jedeme autem na jih Francie.
Bude to fuška, ale je tam nádherně.
Jo.
Všiml sis, jak lidi vždycky říkají „jih Francie“?
Jako by chtěli, abys věděl, že to je jih. Všude jinde lidi říkají venkov, ne?
Jo. Asi na tom něco bude.
Skvělý pohoštění.
- Díky. - Dvě adoptovaný děti za dva roky.
Uvažovali jsme o třetím.
Ne. Třetí. Už máte dost.
Nějaký nám nechte.
Luke a Kwame by si měli dát rok ladem.
A jak jste na tom vy?
Blíží se to. Čekáme na závěrečný schválení.
To je skvělý.
Jo, taky jsme potkali super děti.
Čekáme, jestli si nás vyberou.
Doufáme, že to dobře dopadne.
Skvělý.
Jo.
VĚČNÁ ADOPCE
Pozor!
Ne!
- Dobrý. - Co je?
Ó jé.
- Nehoda. - Tady. Mám to zamést?
- Pozor. - Bylo to drahý?
No, bylo to docela drahý.
Kdyby nebyla adoptovaná, styděla bych se.
I když ne tak daleko od…
Je z divnýho místa v Irsku…
Pardon.
Co je? Zase jsi něco rozbila?
- Jsou to oni. - Kdo?
- Jsou ten druhý pár. - Cože?
Princezna a Tyler. Ben a Denise jsou ten pár.
- Jsou naše konkurence. - Ale ne.
Jasone, neměli bychom tu být. Je to nepřátelský území.
Jestli… Počkej. Nikki, kam jdeš?
Chci to vidět celý. Chci vědět, čemu čelíme.
Už jsme to viděli. Je to krásný. Jasný?
To nevíš. Možná to nahoře není tak hezký.
Nikki, tam jít nemůžeš.
No, ty závěsy se nehodí k tapetám…
To je ostuda.
- Pročs vzala jejich adopční formulář? - To je dobrý. Ráno ho vrátím.
Do toho jejich dokonalýho domu.
Nemyslíš, že je to až moc dokonalý?
- Neschovávají něco? - Ten dojem jsem neměl. Ne.
Ani nemají telku, Jasi.
Jak chtějí vychovávat dítě bez televize?
Co mu budou zakazovat, až bude zlobit?
Lidi bez televize jsou ti nejhorší na světě.
Jo, Nikki. Spodina společnosti,
ale to neznamená, že si vyberou nás, a ne je,
protože nemají televizi.
Jo, já vím.
To je dobrý. Asi se to stává hodně mužům.
Zkusíme to za tři, čtyři minuty.
- Víš, že tebou to není, že? - To vím. Proč by to bylo mnou?
Co takhle zkusit probiotický jogurt?
Ach bože. Probiotickej jogurt nevyřeší všechno.
Už ti bude 40. Není to jedno?
Ne, to neříkej. Je to aktivující.
Zase to slovo používáš špatně.
Zacvič si a bude ti líp.
- Cože? - Pojď.
- Ne. Chci si promluvit. - Ne, to tvůj mozek očekává.
Budeš cvičit a řekne si: „Co to sakra je?“ Šup.
Jo. Do toho.
Tak dobře. Jakej je plán?
Asi budu upřímná a řeknu
- že jsem zpanikařila… - Jo.
- …a vzala to. - To je dobrý nápad.
Jo. Doufala jsem, že bude dnes ošklivější.
Ne, je to pěkný dům na pěkné tiché ulici. To je vše.
Jo, ale není tu až moc ticho?
Nikki, to stačí, prosím.
Jen mám pocit, že něco není v pořádku.
A kdyby naše… ty děti skončily na špatným místě, tak…
Nesnažíš se náhodou něco najít, aby mohly žít u nás, a ne u nich?
- Jo, možná. - Jo.
- Jo. Koukni.
Už jede. Koukni. Ona je nahoře.
Bože. Budou mít odpolední sex?
- No tak. - Nesnáším, když sypou lidem sůl do rány.
Máme se na to koukat?
- Já vím. Honem. Než začnou. - Dobře.
- Počkej. - Co?
- Hele, chlap… - Bože.
- Co… Schovej se. - Co? Kam?
Schovej se. Dolů.
Skvělý, Jasi. Jsi jako nindža.
- Tohle je ještě podezřelejší. - Co to bylo?
- Nevím. - Divný.
Pojď. Jdeme.
- Počkej. Jedeme za ním. - Cože?
- Co? - Něco tu nesedí. Za ním.
- To myslíš vážně? - Jo.
- Jedeme! - To je vzrušující.
- Dobře. - Tak jo.
Jedeme.
Tak dobře.
- Může tam být cyklista. - Hele, příručko. Jeď. Šlápni na to.
Nejsme stalkeři?
Ne, nejsme. Jen chceme vědět, co udělá.
- Možná ne tak blízko. - Nechci, aby mi ujel.
To nehrozí.
- Co to děláš? - Maskuju se.
- Ach bože. Kam jsi zmizel? - Tak jo.
Předstírej, že se jen tak projíždíme, jo?
Bože, přejela jsem odbočku.
- O čem to mluvíš? - Měla jsem odbočit vpravo.
- Jsem na projížďce. - Dobře.
- Hraješ to hezky. - Díky.
- Jasi, je to normální? - Lidi dělají šílenosti pro ochranu dětí.
Fakt, Jasi, mám z toho husí kůži.
- Uviděl nás. - Cože?
Viděl nás. Zahni.
- Kam? Není kam. - Tady!
- Není kam! - Zaboč!
Když nás uvidí, nevadí to. Nezná nás.
To je pravda.
Dobrý den.
- Říkám ti, něco se děje. - Vážně?
- Nikki, určitě má milence. - Jasone.
Zopakujeme si, jaký máme důkazy. Jo? Takže.
Číslo jedna.
Řeklas, že se k sobě na party chovali chladně.
Jo, ale před dovolenou jsou v napětí všichni, ne?
Dobře. Jasně. Číslo dvě…
- Jo? - …chlap na plotě.
- Dobře… - Jasně?
Jasně.
Lituješ, že používáš prsty.
- Trochu. Jo. - Jo.
Říkáš to jen proto, abych se cítila líp.
Jasi, to je fakt milý.
Nikki, máš pravdu.
Už ty děti známe. Záleží nám na nich, ne?
Co když je dají páru,
ve kterém je jeden nevěrný,
a pak se rozejdou?
Co bude s dětma?
Jo.
Neviděl jsi moji Tajnou zahradu?
Na co ji chceš?
Už jsem ti řekla, že z ní máma bude číst na svatbě.
Víš, musím říct,
že je podle mě jako dílo celkem nudná.
- Hodně pro mě znamená. - Jo.
Poslyš, co se dneška týká…
Prosím. Scotte, ne.
Nepůjdu zase na ochutnávku sama. Vypadá to divně.
Ale lekce psaní je přesunutá na pátek.
- Vážně? - Jo.
Dobře.
Scotte, mám otázku.
Je pro tebe psaní důležitější než já?
Karen, to je ale hloupá otázka.
Víš, že nevěřím v žebříčky.
Prostě jste dvě věci, co mám rád.
Dáváte si navzájem smysl a kroužíte kolem mě. Jako planety.
Vidíš? Stejná vzdálenost.
- Kroužím kolem tebe? - Ano, má lásko.
Poslyš, je to pro nás oba hrozně rušný a vzrušující období.
Já píšu svůj román. Ty si plánuješ svatbu.
Frida. Bože, jak mi chybí.
Jo.
No, byla jsem Jennifer až do devatenácti.
Pak jsme si s přítelem nechali vytetovat svá jména, ale on nic nevydržel.
Tak mi začal říkat „Jen“.
Proto se jmenuju takhle.
Promiňte, zapomněla jsem otázku.
Jasně. Ne, ty poplatky snížit nemůžu.
Teda, mohla bych, ale nesnížím.
Haló?
- Sleduju je. - Koho?
Denise a toho chlapa. Jsou spolu.
Byl jsem na obědě a uviděl je, tak je sleduju.
Jasone, nedělej to. Uvidí tě.
Neboj. Mám převlek.
- Co, myslíš… - Tu čepici.
Dobře, co dělají?
Chodí furt dokola.
Jako nějak nevěrně?
- No, těžko říct. - A co koupili?
Nějaký polštáře a asi koberec. Barvu.
- Jakou barvu? - Myslím, že šeříkovou.
Úplnej páreček. Něco vezmi, ať vypadáš jako zákazník.
Ne, to je ještě horší.
- Zavolej mi s videem, ať to taky vidím. - Dobře.
Jasone?
- Čau. - Sakra.
To je ale náhoda. Já tu jen kupuju provaz.
Pardon. Jakej provaz chceš?
Ten dlouhej, nebo ten krátkej?
Dlouhej? Klidně. Mám to.
Takže mám pilu, nůž a provaz.
Potřebuju… musím něco svázat a pak
- to rozřezat… - Jo.
No, nebudeme tě rušit u tvýho svazování a řezání.
- Rád jsem tě viděl. Náhoda. - Ahoj.
Jste v pořádku? Jo?
Do háje, takový vzrůšo.
Jako v bondovce. Byls úplně jako Bond.
Jsem jako Bond.
- Vezmi nějaký ty čajový svíčky. - Jo.
Prosíme zákazníky…
Zařizujou si hnízdečko lásky. Tajný šeříkový hnízdečko na schůzky.
Možná.
Jasi, jsme ti hodní, nebo ti zlí?
- Je těžký se v tom zorientovat. - Poslouchej.
Jenom klademe otázky.
Jestli neudělali nic špatnýho, nemusí se bát.
Tohle by řekli ti špatní.
Ne. Víš co? Jenom vrátíme ten formulář
a dáme jim pokoj.
- Tys ho nevrátila? - No, ne.
Kvůli té špionáži nebyl čas.
Nikki.
Dobře. Určitě jsme ti zlí.
Flaška vína jako omluva?
JEN PRO TEBE
Zkus to. Je to míň solipsistické než Tajná zahrada. – Scott
To víno není na omluvu dost drahý.
Co to povídáš? To je láhev vína za 7,99 £.
Měli bychom si pořídit vistárii.
A kam ji dáme? Kolem televize?
- Ach bože. - Co?
Je tady.
Jasone.
- Co to děláme? - Nevím. Zpanikařil jsem.
- Co dělá? - Je u dveří.
- Už otevřela? - Je moc hezký.
Opravdu?
- Tohle je hloupý. - Jdeme.
Jo.
Hej!
Ach bože! Jasone, udělej něco.
- Kladivo. - Zabije ho.
Zapomněl jste si kladivo.
- Je moje? - Určitě je vaše.
- Jo. - Děkuju vám.
Je vaše. Nechal jste ho v zahradě.
- Přinesl jsem ho. - Jo.
- Dobrá práce. - Díky. Nashle příští týden.
Na shledanou.
STAVEBNÍ A ZEDNICKÉ PRÁCE
Pojď. Jdeme.
A sakra.
Tohle je směšný.
Mám ztuhlý kolena. Počkej.
Nechápu to. Není tu nic rozestavěnýho.
Je to divný.
Určitě to bude zimní zahrada. Vypadají na to.
- Co? - Neměli bychom…
- Jen se mrkneme. - Ale no tak, Nikki. Pojď.
Co? Co tam je?
Ach bože.
Bože.
- Sakra. - Sakra.
Nazdar.
Můžu dál?
Jo.
No tak, miláčku. Jdi už prosím nahoru.
Šup. Už běž.
- Dobrou. - Dobrou.
Díky, žes mě tu nechala.
Chtěla tě vidět.
- Jak se máš? - Dobře. Jo.
- Ty? - Dobře. Jo.
Fakt dobře. Jde to dobře.
Harper je strašně pozitivní osoba. Takže dobrý.
Vůbec nemá čas na nepozitivní věci.
Freddy.
Nemám žádnou emocionální oporu, ale to je dobrý. Je to dobrý, dokud…
- Freddy. - Dokud jsem pořád
100% šťastný, což jsem. Takže dobrý.
Jasně, bylo by skvělý,
kdyby se mě aspoň trochu snažila pochopit.
Já se taky snažím. Třeba…
Mám veganský tenisky a šel jsem na její podcast o zmrzlině.
Freddy, tohle nesmíš. Nemůžeš za mnou chodit se svými problémy.
Jsem člověk, a ne nějaká
jiskřička pomoci.
Promiň mi…
…to všechno.
- Ten podcast za nic nestojí. - Jo.
- Nemá zápletku. Každá zmrzlina je dobrá. - Přesně.
Ach bože. Ty jsi blbej.
Když chodíš s mladicí, musíš se cítit staře.
Aby ses cítil mladě, musíš si najít starší.
Vždycky jsi hledal štěstí na špatných místech.
Není jistý, že si vyberou je, a ne nás.
- No tak. - Není. Fakt…
Proč by chtěli žít u nás?
Ani já se tam nechci vrátit a to tam máme všechny věci.
Ale je to tak divný.
Když jsem se na ně podívala, tak jsem si myslela…
…že se dívám na naše děti.
Já vím.
No tak, pojď.
Půjdeme.
Ne, Jasi, není to přidělaný k…
Pročs to vytáhla?
Protože to je domeček na stromě a dělá se to tak.
Co?
Nedělá.
- Neboj. Slezu dolů. - Ne! Je to moc vysoko.
- V pohodě. Slezu. - Už jsem dnes ztratila dost lidí.
- Někomu brnkneme. - Je to výška.
- Jo, to je. - Jo.
- Nemám mobil. - Zavoláme Freddymu?
- Jo. - Jo.
Ne, nic.
- Zkus Ericu. - Jo?
Bože.
Máme smůlu.
Karen?
Jo, zkus to.
Jsem rád, žes přišla.
Tati!
Počkej chvilku.
JASON – MÁMA SCOTT
Nějaký nápad?
Jaký nápad?
Promiň
Scott?
Jo.
Promiň. Potřebuju prostor. Jsem u Nikki a Jasona. Miluju tě
Zdar.
Nazdar. Už jde. Skvělý.
- Ahoj. - Díky.
Jasně. Kde je…
Kde je Karen?
Karen? Proč by tu měla být Karen?
To bude jen nedorozumění.
Já vím, co… To je v pohodě.
Jaký je plán?
Podej nám to sem a bude po problému.
- Jo. - Díky.
To je všechno?
Ta brána je zamčená. Musíte ji přelézt.
My víme.
Světla. Počkejte.
Promiň, že jsem tak vyváděl.
- To je dobrý. - Není.
- Líbí se mi to. - Jo?
Necítím se tak osaměle, když taky vyvádíš.
Benovi a Denise se nemůžeme vyrovnat.
Ložnice od tvýho táty to nezmění.
Zbouráme to.
- To fakt nechci. - Já vím.
Ty děti si zaslouží víc, než jim můžeme dát.
Neměly by svůj nový život začínat kompromisem, ne?
Jo, já vím.
Možná, když tam dáme světýlka…
Jasi.
Být to naše děti, udělali bychom pro ně cokoli.
A tohle pro ně udělat můžeme.
- Jo. - Jo.
Tak jo. Na.
Co s tím mám dělat?
SLEČNA NEWMANOVÁ
Dobře, bav se. Miluju tě
Kdyby se Scott ptal, jsem u vás. Promiň, vysvětlím to pak…
A sakra.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa