- מכון שפות צפון לונדון -
אחלה מכנסיים, חברים.
מה? -אתם צופים שיטפון?
- אימא סבתא שלך נפיחה -
- ממטרה -
- מטרה -
- נפטרה -
שיט.
- בואו לקורנוול -
אימא שלך איבדה את אימא שלה, בוא נשתדל מאוד לתמוך בה.
אבל פגשת את סבתא שלי רק שלוש פעמים.
ככל שמכירים אותה יותר, זה עצוב פחות.
אתה יודע ששמים על זה שמנת עשירה?
כן. אבל תיזהרי, זה עלול להרוג אותך.
אני מקווה שלא.
כי קניתי גם הביתה.
אלוהים, יפה כאן מאוד, ג'ייס.
כן, אני יודע. בילינו כאן רבות בקיץ כשהייתי ילד.
יש לי זיכרונות רבים מכאן.
אין מצב.
מה? -זה…
אין מצב. תראי, שם. את רואה את זה? ג'יי-אר.
זיכרונות רבים.
בסדר. כדאי שנלך, לא?
אלא אם אתם רוצים להתעדכן.
לא, לא.
זה מצחיק. בסדר.
מצחיק.
- קמדן לוק -
למה סבתא שלך עברה לכאן?
גזענות.
היא נשבעה שלא תעזוב את הבית בלונדון לעולם.
פעם היא גרמה לכך שיסיטו מסלול של כביש מהיר מסביב לבית.
היא גרמה ל-10,000 אנשים לחתום על עצומה. היא קשרה את עצמה לעץ.
הציעו לה הון תועפות.
כן. -אי אפשר היה להזיז אותה.
ואז משפחה אסיאתית מתוקה עברה לגור לידה
והיא טסה לכאן כמו כלב גרייהאונד.
שיט.
אוי, שיט.
היי. -היי.
מה שלומך? -טוב. ואתה?
טוב. כן. ואת? -כן, טוב.
רק הבאתי פרחים מאימא.
ניקי ניומן. זו סקיי. סקיי ג'ונס.
בסדר. למה אתה משתמש בשמות משפחה?
שלום. -היי.
אני מצטערת מאוד על…
לא, זה בסדר. היא הייתה איומה. -כן, נכון.
אבל היא הייתה שלנו.
כן. -היא…
תבואי לטקס האשכבה בחוף?
כן, זה חשוב לאימא. -כן.
אני אלך. -בסדר, כן, כן.
בסדר, להתראות.
להתראות. -ביי.
נחמד…
בואי. -זו הייתה שיחה מוזרה.
לא, זה היה טוב. זו הייתה שיחה טובה.
אתה עושה צחוק? -מה?
נראית כאילו אתה תקוע בשוחה ואתה יוצר קשר עם הבסיס.
"טוב. כן." "בסדר, כן."
"עבור." מי היא הייתה? -סתם מישהי. מישהי שהכרתי פעם.
כן? -כן.
סקיי ג'ונס?
בסדר. -מה?
היא אס-ג'יי מהעמוד? -אולי.
למה היא התנהגה מוזר, ג'ייס? היית לא נחמד אליה?
עזבת אותה? -לא, לא.
אנחנו עוד יחד.
אל תשכח, אל תשאיר אותי לבד עם דודה שלך. אני אף פעם לא יודעת מה להגיד לה.
דברי על כמה שיקר בלונדון. הן מתות על זה.
הינה הוא. -שלום.
שלום, חבר. -היי.
מה שלומך?
שלום.
קדימה, תיכנסו. -תודה.
כולם בפנים. -בסדר.
שלום, אימא, את בסדר? -ג'ייסון.
שלום, ג'נט.
שלום לכן.
שלום, שלום.
מה שלומנו, סנדרה?
מה?
אני לא יודעת. זה מסוג הדברים האלה, לא?
כן. זו דרך טובה לחשוב על זה.
אני מצטערת מאוד על האובדן שלך, ג'נט.
זה היה לפני שלושה ימים, אז עברו מספיק מים מתחת לגשר.
כן. כן.
עובדות החיים. זה קורה לכולם. חברים, משפחה.
כל הטובים מהביטלס.
גם חברי מונטי פייתון מתים פחות או יותר בסדר שקיוויתי.
הכול פשוט מתפרק.
כשאני מרגישה כך, סנדרה,
חיזוקים חיוביים עוזרים לי מאוד.
המחסן מתפרק, ניקי.
אולי תצאי לשם ותחזקי אותו חיובית.
בסדר.
כן.
כמה מדבקות "בלי דואר זבל" היא צריכה להדביק?
היא שנאה דואר זבל!
לא, זה לא בסדר.
לא, זה בסדר גמור. הטעם מוזר קצת בגלל כל האבנית.
כדאי שאציין שאני חושב שאמי דלוקה עליי קצת.
זה התפתח בשנים האחרונות. זה לא סיפור.
היא פשוט בגיל כזה ואני בן הדוד החתיך.
בסדר. אתה בטוח?
תאמיני לי. גבר יודע.
נשים סטרייטיות לא מביטות כך בנשים אחרות, ג'ייסון.
אלא אם הן בכלא.
אלוהים, ניקי. לא כל צעירה היא לסבית.
אני מרגישה שאימא שלך כועסת מאוד. -אמי!
אני מרגישה שאין לה רגע של שקט ושלווה.
אבל היא הסתגלה לזה היטב.
היא כמו האנשים שחיים על הר ולא זקוקים להרבה חמצן.
אימא שלה מתה, היא…
היא צריכה להתמודד קצת עם הרגשות שלה.
אל תקלקלי את אימא שלי בבקשה.
לא, זה… זה בסדר. זה תהליך.
נפרק אותה, נתמודד עם הכול ואז נרכיב אותה מחדש.
אנחנו כאן רק ליומיים.
לא, זה יהיה בסדר.
היי, סנדרה.
יש לך רגע?
חשבתי שיהיה נחמד…
אם תשקיעי רגע בנשימה איתי.
לפעמים, כשהכול בבלגן מסביב,
חשוב מאוד למצוא קצת זמן פשוט כדי לנשום.
אני פשוט משלבת את הנשימה במהלך היום שלי, ניקי.
ריפאת אותה? -לא.
אתה לא רוצה לדעת מה יש מתחת לכל הכעס?
לא, אני די בטוח שיש רק כעס, עד למטה.
כעס הוא רגש חסר טעם. משהו אחר קורה.
אני לא חושב שזה נכון. -בטוח שכן. אימא שלה מתה.
כן, אבל היא הייתה גזענית מלאת שנאה. -זה לא משנה.
זה מרכך את זה קצת, לא?
המשפחה שלך פשוט מוזרה.
כן, אבל מוזרה בקטע נורמלי, לא?
אפשר לקבל חשבון, בבקשה? תודה.
לא מוזרות שדורשת בדיקה של הכונן הקשיח.
אלוהים אדירים. -מה?
זו הסיבה שקוראים לה סקיי (שמים)?
היא בכל מקום. -איפה היא?
כן, איזה קטע.
בדקתי לגביה. היא אומנית.
לא, אני חושב שהיא רק מוכרת פיסות עץ.
כן, כאן זה נחשב אומנות.
תמיד רציתי לעשות דברים אומנותיים.
כל אחד יכול להיות בוהמי כאן.
צריך רק למכור כלי סבון אחד מבמבוק בשבוע.
כולם היו חסרי בית בלונדון.
את מוכנה להפסיק, בבקשה? -מה?
תשמעי, זה היה לפני 15 שנה, בסדר?
לא עברנו את שלב הקנאה באקסים שלנו?
אני לא… -תשמעי.
האקס שלך רשום עדיין בביטוח הרכב שלנו.
כן, רק כי אם אמחק אותו, הוא יבוטל.
מה? -הילד הזה דומה לך מאוד.
איזה מהם? -זה עם הראש הגדול.
בבקשה, אדוני.
תודה. -תודה.
יום הולדת שמח
מתי אמרת שהייתם יחד?
לפני 15…
"יום הולדת שמח, טריסטן
יום הולדת שמח…" -שנה.
"מתוך הצללים יצא פרנק קרטר, בן 52 שבהחלט נראה כך.
גבר קשוח, חצי כוס ויסקי וריקנות בעיניים.
חלל, מרווח, משהו שלא נאמר.
הוא יפיל אדם, אבל יעזור לו לקום.
זה הקוד שלו. זו המילה שלו.
הוא עומד ליד אישה, בת 28, מושכת.
הוא ידע שישלחו אותה להרוג אותו.
אך כשהגשם הבודד היכה בפניהם,
הוא הבין שאולי, רק אולי, היא גם תציל אותו."
איך גשם יכול להיות בודד?
ולמה תמיד יורד גשם בספרים ובסרטים כשאנשים מתאהבים?
זה לא כך במציאות, נכון?
בסדר, הנימה שלך
גורמת לי להתכווץ קלות.
אני חושבת שאתה צריך לכתוב על משהו אישי יותר.
בסדר.
ותשמע, סופרים צריכים לדעת לקבל ביקורת.
בואי פשוט נקפוץ לסוף,
כי הקצב באמת מתפתח.
מעולה, ונדבר על הכנות לחתונה לפני ארוחת הערב.
אבל את צריכה הקשר
כי לא תביני.
בסדר, בואי נתחיל מההתחלה ותשתדלי באמת להקשיב הפעם.
כן, בסדר. -בסדר.
"מתוך הצללים יוצא פרנק קרטר…"
אני מקשיבה.
הוא לא דומה לי.
אתה עושה צחוק? ראית את הראש הענק שלו?
כן, אני בטוח שהתאריכים לא תואמים.
וחוץ מזה, הראש שלו לא היה גדול כל כך בכלל. -אתה רציני?
הוא נראה כמו פסל באי הפסחא. אני מופתעת שהוא לא נפל קדימה.
לכל הילדים יש ראשים גדולים, לא?
זו הסיבה שהסווטשירט שלהם נתקע כשהם לובשים אותו.
אימא שלי נהגה לגזור את הצווארון.
זו לא בדיוק בדיקת דנ"א.
כשהולכים לרופא, הוא לא אומר,
"בסדר, יש לו ראש גדול. זה קרוב מספיק."
ג'ייס, נצטרך לעבור לכאן? אני לא מכירה כאן איש.
בטח שכן. את מכירה את סקיי,
את מכירה את הילד עם הראש הגדול שאולי הוא הבן שלי.
אתה מתייחס לזה ברצינות? -בכלל לא.
אפשר לנשום לרגע?
ראית ילד אחד עם ראש גדול ושיער קצת מתולתל,
ופתאום אנחנו מחפשים בית לקנייה?
וחוץ מזה, אני…
די בטוח שאין התאמה בתאריכים.
בואי.
- תודה על התשלום! זרי כלה דיאנה בל -
- דואר נכנס סקוט -
- סקוט מצאתי צלם מעולה! -
- צילומי פנים, רק 600 ליש"ט לחמש תמונות -
אלוהים.
את מתחבאת?
אה. יש שם אישה שמראה תינוק כאילו הוא פרס גראמי,
אז אני בהפסקה.
את מיס ניומן. -כן.
אני דבין, אבא של ריינה.
ריינה.
ריינה עם הגרביים.
כן. אני עובד על זה.
היא מעריצה שלך.
מזל. רובם שונאים אותי.
לא, את פשוט ישירה וכנה. זה עדיף להם בטווח הארוך.
אולי.
לא כל המורים הם כמו מישל פייפר ב"סיכון מחושב".
חלק מאיתנו עושים את זה רק בשביל חופשה של 12 שבועות.
את מצחיקה.
מה? לא ידעת שאת מצחיקה?
אני אף פעם לא יודעת מה לעשות עם מחמאות.
תחזיקי אותן קרוב ללב.
נתראה, מיס ניומן. אני מקווה.
אני לא מבינה למה אנחנו עושים את זה.
היא לא רצתה כנסייה, היא רצתה שריפה. היא אמרה את זה.
אין לה תה בכלל? חייב להיות לה תה.
אנחנו נלך להביא.
לא, אני רוצה שתעזרו לי לסדר את המחסן.
איש לא יתחזק אותו, אז נוריד אותו.
זה בסדר, הינה. המון.
ג'נט.
את זוכרת מתי הייתי כאן בקיץ?
זה היה לפני 18 או 19 שנה? -כן, משהו כזה.
כן. בבקשה. תודה.
לא, אני משקרת.
זה היה בשנה שאיבדנו את הכלב.
שש עשרה שנה וקצת. כמעט 17.
אוי, אלוהים. רוצים לאמץ בת עשרה?
- ג'יי-אר ואס-ג'יי -
קדימה!
אלוהים, זה גרוע משחשבתי.
תשמעי, ניקי, זה לא מוכיח דבר.
אם זה הבן שלי, אנחנו… -לפרינסס יש אח.
מה? למה לא אמרו לנו?
הם אמרו הרגע.
זה היה אח שלה בסרטון.
מה? -כן.
איש לא יכול לקחת את שניהם, אז צריך להפריד ביניהם.
לפרינסס יש אח.
תראה אותם, ג'ייס. איך אפשר להפריד ביניהם?
אני מניח שאין ברירה. הם…
לא. זה לא בסדר.
זה פשוט… אני מצטערת, זה…
פשוט לא בסדר שזה צריך לקרות.
הייתי הרוסה אם היו מנסים להפריד בין קרן וביני.
וזו קרן. התחלתי לחבב אותה רק בגיל 31.
אפשר לעזור לה, לא? זה חלק מהתפקיד שלנו.
לא, זה פשוט לא הוגן.
כל כך הרבה דברים פשוט לא הוגנים.
באמת, ג'ייס, אנשים צריכים להתחיל לבדוק כמה הכול לא הוגן.
כי אם להגיד את האמת, יש אנשים שפשוט מנסים להיות אנשים טובים,
נהנים מגלידה טעימה מאוד ואז אלוהים חושב,
"נראה שהיא מאושרת סוף כל סוף.
בואו נזרוק לסיפור ילד עם ראש גדול ונדפוק הכול לגמרי."
"לילדה בת התשע הזו יש רק אדם אחד
שהיא יכולה לבטוח בו בעולם?
בסדר, בואו ניקח לה אותו."
ולאחרים יש יותר בנים משהם צריכים,
ולאחרים אין מספיק, מאיזו בחינה זה הוגן?
בסדר, פרקת די הרבה הרגע. -"זה לא הוגן," זו התשובה!
זה מבאס! זה מבאס ו… נמאס לי!
אלוהים.
אני מצטערת שאנחנו צריכות לעשות את זה.
היי, ניקי.
מה את עושה? -ניקי!
למה הכול קשה כל כך?
אני מצטערת. סליחה. -זה בסדר.
למה מתת לפני שהחזרתי לך צלצול?
המערכת!
באופן כללי!
אבל אני יודעת שכולם עושים כמיטב יכולתם!
סרטן ארור! -סנדרה? אהובה?
אנשים שאומרים "שעת הפרוסקו"!
שיחות על הנכדים
ליד אנשים שאין להם נכדים!
שיער… גלי…
בלונדיני טבעי… כלבות!
אני לא רוצה למות!
אני רק…
זה חוסך לך עבודה, לא?
למה לדעתך את…
היא מתה ואני הבאה בתור.
כבר מאוחר, ומה עשיתי?
אלוהים, עשית המון.
את יודעת…
רק בגיל 70 טעמתי שוקולד מריר ראוי לשמו.
זה היה כל כך… מריר. -כן, זה נורא.
כי חשבתי על כל השנים שבזבזתי בלא לאכול אותו.
אני מבינה. כן.
אני רוצה לעשות משהו שלא עשיתי מעולם.
כן?
אני רוצה…
לנסוע לתימן.
בסדר. כן, את יכולה לנסוע לתימן.
אני יכולה? -כן.
או למקום אחר. אולי למקום עם חוף.
או עם ממשל.
את יכולה לעשות מה שאת רוצה.
תודה.
היא באמת רצתה שנשרוף אותה.
אנשים מתעלמים ממך כשאתה זקן.
סנדרה.
אין שום סיכוי שאנשים יתעלמו ממך.
- בלי דואר זבל -
למה את מרימה את דואר הזבל? מה את עושה?
אני לא מתעלמת ממנה.
את בסדר, רמבו?
כן, אני חושבת. -כן?
רק הוצאתי קצת כעס על המחסן.
זה בסדר, אני מפחד ממך קצת. -למה?
כי אין לנו מחסן.
ואם זה ישנה הכול?
זה לא.
מה אם יש לך בן ופתאום תקלוט שאתה לא צריך עוד ילדים?
אני לא חושב שכך זה עובד עם ילדים. אני לא חושב שהם ממלאים לך את הלב.
אני חושב שהם מגדילים את הלב
כדי שיהיה לך יותר מקום.
אני לא רוצה להרגיש לבד, כי אתה עשית את זה בעבר.
הדבר שאנחנו מנסים לעשות יחד, אתה כבר עשית.
לא עשיתי דבר. הוא בן 16.
פספסתי את כל הקטעים הטובים.
זה כמו להגיע להופעה של מקרטני אחרי שהוא שר את "היי, ג'וד"
ועכשיו הוא ב"המנון הצפרדעים".
לא משנה מה יקרה…
נהרוס הכול יחד.
בסדר?
בואי.
אם אנחנו לא יכולים לשרוף אותה, אנחנו יכולים לשרוף לפחות את דואר הזבל שלה.
אם זה טקס אשכבה, כדאי שנגיד דברים נחמדים.
כולנו? -כן.
מישהו רוצה להתחיל?
ג'ייס. -לא, אני שובר את ה…
איש לא היה טוב מסבתא בהחזרת בגדים לחנות,
זוכרים? אין קבלה, אין בעיה.
זה היה ממש כוח על, ראקי.
והיא אף פעם לא הלכה לישון לפני שהתקשרנו להגיד שהגענו הביתה.
כן.
נהגנו להתקשר מסווינדון כדי שתוכל ללכת לישון מוקדם.
אתם זוכרים את הכובע?
היא לא בטחה במצלמות אבטחה, אז כשנסעה ללונדון, היא חבשה כובע גדול.
חשאי מאוד. אישה בת 80 עם סומבררו.
היא הייתה חתיכת בחורה קשוחה.
קברה שני בעלים, שלוש אחיות ושני חתולים.
והמון רגשות.
כן.
למען ההגינות, החתולים לא היו שלה, אבל…
קדימה, פזרו את האפר.
על האש.
אנחנו אוהבים אותך, סבתא. -להתראות, סבתא.
נוחי על משכבך בשלום.
תראו את זה.
- קוסטה דל סול -
את בסדר?
לך.
כן?
כן.
תשמע, אם אימא שלך יכולה לנסוע לתימן, אני יכולה להתמודד עם הכול.
בסדר.
מי נוסע לתימן? -לך כבר.
לך לחפש את סבא שלך, בסדר? -כן, בסדר.
היי. -היי.
את בסדר? -כן.
כן, אתה בסדר?
מה שלומך? -כן, טוב. ואתה?
טוב. תודה שבאת.
אין בעיה. -תשמעי…
מתחשק לי יין.
מתחשק לכן ללכת לחנות?
כן. -כן, לגמרי.
כן? בסדר. אני צריכה לכתוב את זה.
ג'נט, יש לך עט?
אני בררנית קצת כשמדובר ביין. ייתכן שתצטרכו לעבור בכמה חנויות.
הבנתי, זה בסדר גמור. -כן, לגמרי.
כן? בסדר.
אני רוצה לדבר איתך על משהו.
כן, גם אני.
מגניב, תודה. -בואי נזוז.
שתיתי כוס יין בינונית בלסטר סקוור בשבוע שעבר.
זה עלה לי 9.20 ליש"ט.
"תעשו חיים"?
נחמד, ניקי.
חופש.
העניין הוא… באמת יש לו ראש די גדול, מה?
והיינו יחד אז, אז יש התאמה בתאריכים.
נכון.
הייתי צריכה להגיד לך אז…
בסדר.
אבל…
בגדתי בך.
מה? -הרבה.
עם מי?
פגשת את בריאן? -לא.
היי, בן. טוב לפגוש אותך, חבר. -כן.
לא, כן, הוא בא והולך.
בסדר.
אני מצטערת.
זה…
זה בסדר.
אז… -נחמד לפגוש אותך.
גם אותך. -בואי נעשה את זה!
זה קר מאוד! קר מאוד!
את לא נכנסת, יקירה? -לא תיכנס, ויק?
לא? לא מתחשק לך? -בחייך, ג'ן!
היא לא תעשה את זה. היא כן. -באמת?
בואי, ג'נט. המים נחמדים מאוד. -קדימה! יש!
חבר, תחזיק לי את זה לרגע, בסדר? תודה
הרטבתי את התחתונים.
תראי אותך.
אני נשבעת שהאצה הזו רודפת אותי.
הרגע דיברתי איתה…
שלו היה גדול עוד יותר.
- מונית -
בסדר. -בבקשה.
וזה.
תראה.
אתה רואה?
בסדר, זה הוגן.
- דאקדאקגו דבין, אבא של ריינה -
בסדר.
- דאקדאקגו ניומן, מורה, בית ספר יסודי קרינגטון -
אתה יכול לעצור כאן לרגע?
ניקי, לאן את הולכת?
מה היא עושה?
- ג'יי-אר ואס-ג'יי -
- ג'יי-אר ואן-אן -
תרגום כתוביות: אסף ראביד