PÕHJA-LONDONI KEELEINSTITUUT
Kenad püksid, poisid.
Mida? - Üleujutust on oodata?
EMA SU VANAEMA URISES
SURAKAS
SURUS
SURI
Kurat.
TULE CORNWALLI
Su mamps kaotas just oma ema, seega oleme talle toeks.
Sa kohtasid mu vanaema kolm korda.
Mida rohkem teda tundsid, seda vähem kurb on.
Tead, et selle peale pandi vahukoort? - Ettevaatust, see viib su hauda.
Loodetavasti mitte. Sest ma ostsin seda kaasa.
See on nii kaunis koht, Jase.
Ma tean. Me veetsime mu lapsepõlves palju suvesid siin.
Siin on palju mälestusi.
Ei ole nii.
Mis? - Kas see on…
Ei ole nii. Kas sa seda näed? JR…
Palju mälestusi.
Olgu. Kas läheme siis edasi?
Või tahate lobiseda? - Ei.
Väga vaimukas. Olgu.
Väga vaimukas.
Miks su vanaema siia kolis? - Rassismi tõttu.
Ta vandus, et ei lahku Londoni kodust.
Ta sundis maantee ehituse majast ringiga mööduma.
Hankis petitsioonile 10 000 allkirja. Aheldas end puu külge.
Talle pakuti hingehinda.
Jah. - Ta oli vankumatu.
Siis kolis kõrvalmajja kena asiaatide pere ja tema kolis sipsti siia. Ah sa raisk.
Oi kurat.
Tere! - Tere.
Kuidas sul läheb? - Hästi. Aga sul?
Hästi, jah. Sul? - Jah, hästi.
Ma lihtsalt tõin ema poolt lilli.
Nikki Newman, tema on Sky Jones.
Olgu. Miks sa täisnimesid kasutad?
Tervist. - Tere.
Minu kaastunne selle…
Pole viga. Ta oli kohutav. - Oli jah.
Aga ta oli oma.
Jah. - Ta…
Kas sa tuled randa mälestusteenistusele?
Jah, see on emale tähtis. - Jah.
Ma nüüd lähen. - Hea küll. Olgu siis, hiljem näeme.
Tšau. - Nägemist.
Meeldiv…
Läki. - See oli veider vestlus.
Ei, see oli hea vestlus.
Nalja teed? - Mis on?
Sa olid justkui laskepesas lõksus ja teavitasid baasi.
"Väga hea, jah. Hästi, jah.
Kuuldel." Kes ta oli? - Ei keegi. Lihtsalt tuttav.
Jah? - Jah.
Sky Jones? Selge. - Mis?
Kas tema oli posti peal SJ? - Võib-olla.
Miks ta imelik oli? Kohtlesid halvasti?
Kas sa jätsid ta maha? - Ei. Me oleme siiani koos.
Pea meeles, et ära jäta mind oma tädiga üksi. Ma ei tea, mida öelda.
Räägi Londoni hindadest. Neile meeldib see.
Siin ta ongi. - Tere.
Tere, semu. - Tere.
Kuidas läheb?
Tere.
Minge aga sisse. - Tänan.
Kõik on sees. - Selge.
Tere, ema. Kõik kombes? - Jason.
Tere, Janet.
Tere, te kaks.
Tere.
Kuidas läheb, Sandra? - Mida?
Ma ei tea. Lihtsalt üks sellistest või mis?
Selge. Ju see on hea viis, kuidas asjasse suhtuda.
Tunnen kaasa su kaotuse pärast, Janet.
See juhtus kolm päeva tagasi, seega ammu unustatud.
Selge. Jah.
See on osa elust. Kõik surevad. Sõbrad, sugulased… Kõik parimad biitlid.
Monty Pythoni liikmed surevad vist sellises järjekorras, nagu lootsin.
Kõik on lihtsalt kokku varisemas.
Sandra, sellise tundega on minu jaoks väga kasulik positiivseid kinnitusi proovida.
Kuur on kokku varisemas, Nikki.
Äkki lähed välja ja kinnitad selle positiivselt püsti?
Selge.
Jah…
Kui mitut rämpspostist keeldumise kleepsu peab ta kasutama?
Ta vihkas rämpsposti!
Ei, see pole õige.
Pole viga. See on lihtsalt katlakivi kõrvalmaitse.
Ma vist peaksin mainima, et minu arust on Emmy minusse armunud.
See juhtus viimaste aastate jooksul. Tühiasi.
Ta on selles vanuses, kus mina olen kuum nõbu.
Selge. Kas sa oled kindel? - Usu mind, mees saab aru.
Heteronaised üksteist sedasi ei vaata, Jason.
Kui just vanglas pole.
Pagana päralt, Nikki. Iga neiu pole lesbi.
Su ema tundub nii vihane olevat. - Emmy!
Ta justkui ei saa hetkegi rahu ega vaikust.
Aga ta on sellega kohanenud. Nagu mägilane, kes vajab vähe hapnikku.
Tema ema suri ära. Ta…
Ta peab veidi oma tunnetega tegelema. - Palun ära tee mu ema katki.
Ei, pole viga. See on protsess.
Võtame ta juppideks, tegeleme kõigega ja paneme ta tagasi kokku.
Me küll oleme siin vaid kaks päeva… Ei, pole viga.
Tere, Sandra.
Kas sul on hetk aega?
Ma mõtlesin, et oleks tore…
kui sa teeksid korraks pausi, et lihtsalt minuga hingata.
Vahel, kui kõik on veidi pöörane,
on väga tähtis leida aega selleks, et lihtsalt hingata.
Ma lihtsalt hingan kõige muu kõrvalt, Nikki.
Ravisid terveks? - Ei.
Sind ei huvita, mis kogu viha all on?
Ei, see on üsna kindlalt lihtsalt lõpuni välja viha.
Viha on mõttetu tunne. Midagi muud on teoksil.
Vaevalt küll. - Peab olema. Tema ema suri just.
Jah, see vastik vana rassist. - Pole tähtis.
No pehmendab ju lööki?
Su pere on lihtsalt veider.
Jah, aga normaalsel moel. Palun arvet. Tänan.
Nad ei otsiks su kõvaketast läbi.
Issand. - Mis viga?
Jälle see Sky. Ta on pagana kõikjal. - Kus teda näed?
Õigus jah. Naljakas lugu.
Ma uurisin tema kohta. Ta on kunstnik. - Ei, ta müüb vana triivpuitu.
See on siin kunst. Ma olen alati kunsti teha tahtnud.
Siin saab igaüks boheem olla. Müü vaid üks bambusest seebialus nädalas.
Londonis oleksid nad kodutud.
Jäta järele. Palun. - Mida?
Kuule, see oli enam kui 15 aastat tagasi. Olgu?
Oleme ju ekside pärast armukadetsemisest üle?
Ma ei… - Sinu eks on me autokindlustusel.
Jah, sest teda eemaldades maksaksime rohkem.
Mis on? - See poiss meenutab väga sind.
Milline? - See suure peaga.
Palun, härra.
Tänan. - Aitäh.
Õnne soovime sul
Millal te paarike olitegi?
Umbes 15 aas…
Palju õnne, kulla Tristan
Õnne soovime sul - …aastat tagasi.
"Varjust astub välja Frank Carter, 52-aastane ja seda on näha.
Kalestunud ja süümetu, tema silmis on tühjus.
Õõnsus, tühimik, midagi ütlemata jäänud.
Ta lööks mehe pikali, aga aitaks ka püsti. See on tema koodeks, tema sõna.
Tema kõrval seisab naine, 28-aastane, kaunis.
Ta teadis, et naine tuli teda tapma,
aga sellal kui üksildane vihm nende nägudele sadas,
mõistis ta, et äkki, äkki tõesti võib see naine ka ta päästa."
Kuidas saab vihm üksildane olla?
Ning miks sajab alati raamatutes ja filmides vihma, kui inimesed armuvad?
Päriselus pole ju nii?
Olgu, su toon seda öeldes kahandab veidi mu loomeindu.
Lihtsalt minu arust peaksid sa millestki isiklikumast kirjutama.
Selge.
Ja tead, kirjanikud peavad oskama tagasisidet kuulata.
Hüppame õige lõpu juurde, sest seal läheb tõesti põnevaks.
Tore. Ja ehk saame õhtusöögi eel pulmaks ettevalmistusi teha.
Aga sa vajad ju konteksti, eks? Sest sa ei mõistaks…
Olgu, ma loen otsast peale ja sa ürita seekord tõesti kuulata.
Hea küll. - Olgu.
"Varjust astub välja Frank Carter…"
Ma kuulan.
Poiss ei näe minu moodi välja!
Nalja teed? Kas sa tema hiiglaslikku pead nägid?
Kuupäevad kindlalt ei klapi.
Ja pealegi polnud tema pea nii suur. - Päriselt ka?
Ta oli nagu Lihavõttesaare kuju. Ime, et kummuli ei vajunud.
Kõigil lastel on ju suur pea?
Seetõttu ongi raske džemprit selga panna. Ema lõikas minu omadel kraed.
See pole ju DNA-test või mis? Arst ei ütleks ju sulle:
"Tal on suur pea. Piisavalt sarnane."
Kas peame siia kolima? Ma ei tunne siin kedagi.
Sa tunned Sky'd ja suure peaga poissi, kes võib mu laps olla.
Tõsiselt räägid? - Mitte täiesti. Kas saaksime rahuneda?
Sa nägid ühte suure lokkis peaga last ja äkitselt otsime juba maja?
Ja pealegi, ma olen…
üsna kindel, et kuupäevad ei klapi.
Tule!
TÄNAME MAKSE EEST! DIANA BELLI PRUUDIKIMBUD
SAABUNUD KIRJAD SCOTT
MA LEIDSIN HEA FOTOGRAAFI!
VIIS PORTREEFOTOT VAID £600
Issand.
Kas olete peidus?
Üks naine näitab seal oma imikut nagu mingit Grammyt, seega ma teen pausi.
Te olete prl Newman. - Jah.
Mina olen Deven. Raina isa.
Raina…
Sokkidega Raina.
Jah. Ma tegelen sellega.
Ta on teie suur fänn.
Milline õnn. Enamik neist vihkab mind.
Ei, te olete nendega aus. See on pikas perspektiivis parem.
Võib-olla.
Kõik õpetajad pole nagu Michelle Pfeiffer "Ohtlikes mõtetes".
Mõned meist õpetavad 12 puhkusenädala nimel.
Vaimukas olete.
Mis? Te ei tea, et vaimukas olete?
Ma ei tea iial, mida komplimentidega teha.
Hoidke neid südame lähedal.
Jällenägemiseni, prl Newman. Loodetavasti.
Miks me seda teeme? Ta ise ütles, et ei taha kirikut, vaid kremeerimist.
Kas tal üldse teed pole? Peab ju olema.
Me võime poest tuua.
Ei, te tühjendate minuga kuuri. Korda seda ei saa, seega lammutame ära.
Pole viga, ma leidsin! Palju lausa.
Janet.
Mäletad mu viimast suve siin?
Kas see oli 18-19 aastat tagasi? - Jah, umbes nii.
Jah, näed siis. Tänan.
Ei, valetasin. Tol aastal jäime koerast ilma.
Veidi rohkem kui 16 aastat tagasi. Peaaegu 17.
Issand. Teismelist tahate lapsendada?
Tulge nüüd!
Issand. See on viletsam, kui arvasin.
Kuule, Nikki, see ei tõesta midagi.
Kui ta ongi minu poeg, siis… - Printsessil on vend.
Mida? Miks meile ei öeldud? - Just öeldi.
Videos oli tema vend.
Mida? - Jah.
Keegi ei saa mõlemat võtta, seega nad tuleb lahutada.
Printsessil on vend.
Vaata neid. Kuidas saab neid lahutada? - No ju pole valikut.
Ei. Nii pole õige.
Vabandust… See lihtsalt pole õige, et nii peab juhtuma.
Minu ja Kareni lahutamine oleks mind muserdanud.
Ja Karen ei meeldinud mulle, enne kui ma 31 sain.
Me oleksime ju lapsele toeks? See on osa meie tööst.
Ei, see lihtsalt pole õiglane!
Nii paljud asjad pole õiglased!
Ausalt öeldes, Jase, tuleb kogu seda ebaõiglust uurima hakata,
sest päriselt ka on inimesi, kes lihtsalt üritavad head olla,
naudivad tõeliselt maitsvat jäätist ja siis Jumal lihtsalt leiab:
"Tema paistab viimaks õnnelik olevat.
Keerame tema elu ühe suurepealise poisiga segamini."
"Kas sel üheksa-aastasel tüdrukul on üksainus isik
kogu maailmas, keda ta usaldab? Jätame ta siis sellest isikust ilma."
Ja nüüd on mõnedel poisse üleliia
ja teistel pole piisavalt. Kuidas on see õiglane?
Olgu, lahata on palju. - "Polegi õiglane" on vastus!
See imeb! See lihtsalt imeb ja mul on sellest kõrini!
Issand…
Vabandust, et seda tegema peame.
Hei! Nikki!
Mida sa teed? - Nikki!
Miks on kõik nii raske?
Palun vabandust. - Pole viga.
Miks sa surid ära enne, kui ma sulle tagasi helistasin?
Haldusaparaat!
Lihtsalt üldiselt!
Aga tean, et kõik annavad endast parima!
Kuradi vähk! - Sandra? Kallis?
Inimesed, kes nimetavad Proseccot kellaajaks!
Lastelastest rääkimine inimeste seltsis, kellel ühtegi pole!
Loomulike… laineliste…
blondide juustega… mõrrad!
Ma ei taha surra!
Ma lihtsalt…
Said vaevast lahti, mis?
Miks sa arvad, et sa…
Tema suri ja mina olen järgmine.
Ma olen vana ja mida on mul ette näidata? - Issand, sa oled palju saavutanud.
Tead…
Ma proovisin ehtsat tumedat šokolaadi alles 70-aastasena.
See oli nii… mõru. - Ma tean, vastik maitse.
Mõru oli mõelda kõigi aastate peale, mil oleksin saanud seda nautida.
Selge. Jah.
Ma tahan midagi esimest korda teha. - Jah?
Ma tahan…
Jeemenisse minna.
Olgu. Jah, sa võid Jeemenisse minna.
Võin? - Jah.
Või kuskile mujale, kus on näiteks olemas rand…
või valitsus.
Sa võid teha, mida tahad.
Aitäh.
Ta tahtis tõesti kremeerimist.
Vanainimesi eiratakse. - Sandra…
Pole mitte mingisugust võimalust, et sind eales eiratakse.
EI SOOVI RÄMPSPOSTI
Miks sa rämpsposti üles korjad? Mida sa teed?
Ma ei eira teda.
Kõik kombes, Rambo?
Jah, vist küll. - Jah?
Valasin vaid kuuri peal viha välja.
Pole viga. Aga ma kardan veidi. - Miks?
No meil pole kuuri.
Äkki see muudab asju? - Ei muuda.
Äkki sul on poeg ja sa mõistad, et sul pole rohkem lapsi vaja?
Lastega ei käi asi vist nii. Südames ei saa ruum otsa.
Nad hoopis teevad südame suuremaks, et enama jaoks ruumi oleks.
Ma ei taha end üksi tunda, sest sina oled kõike juba teinud.
Asja, mida üritame koos teha, oleksid sina juba teinud.
Ma pole midagi teinud. Poiss on 16-aastane.
Ma jäin kõigest heast ilma.
Justkui jõudsin McCartney kontserdile "Hey, Jude'i" järel konnakoori ajaks.
Kuule, mis ka ei juhtuks…
keerame asju koos kihva.
Olgu?
Lähme nüüd.
Kui me teda kremeerida ei saa, siis vähemalt tema rämpsposti saame.
Mälestusteenistusel peaksime vanaema kohta midagi ilusat ütlema.
Me kõik? - Jah.
Kas keegi tahab alustada?
Jase. - Ei, ma murran pead…
Vanaema oli kõige osavam riiete poodi tagastaja.
Mäletate? Polnud tšekki, polnud probleemi.
Ausalt öeldes oli see supervõime, Rakhi.
Ja ta ei läinud magama enne, kui koju jõudes helistasime.
Jah.
Me helistasime juba Swindonist, et ta saaks varem uinuda.
Kas kübarat mäletate?
Ta ei usaldanud turvakaameraid ja käis Londonis suure kübaraga.
Väga inkognito. Sombreeroga 80-aastane.
Ta oli visa vanamutt.
Ta mattis elu jooksul kaks abikaasat, kolm õde ja paar kassi.
Ja palju tundeid.
Oo jaa.
Kassid polnud küll tema omad…
Viskame tuha laiali.
Otse tulle.
Kallis oled, vanaema! - Kohtumiseni!
Puhka rahus!
Vaata aga!
Kõik kombes?
Mine.
Jah?
Jah.
Kui su ema võib Jeemenisse minna, tulen mina ka toime.
Olgu. Kes Jeemenisse läheb? - Mine juba.
Mine otsi oma vanaisa üles. Olgu? - Jah, olgu.
Terekest. - Tere.
Kõik hästi? - Jah.
Kõik hästi?
Kuidas läheb? - Hästi. Sul?
Hästi. Tänan tulemast.
Pole tänu väärt. - Kuule…
Mul on veiniisu.
Kas te võiksite poes käia?
Jah. - Jah, täiega.
Olgu. Ma pean kirja panema. Janet, kas sul pastakat on?
Ma olen veiniga pirtsakas. Peate ehk paarist kohast otsima.
Selge, pole hullu. - Muidugi.
Jah? Olgu, niisiis…
Ma tahan sinuga millestki rääkida.
Jaa, mina ka.
Lahe. Aitäh teile. - Läki!
Ma jõin möödunud nädalal Leicester Square'il klaasi punast veini.
See maksis 9,20 naela.
"Lõbutsege"? - Väga kena, Nikki.
Vabadus.
Lihtsalt… poisil on ju üsna suur pea või mis?
Ja me sinuga olime tollal koos, seega kuupäevad klapivad.
Klapivad jah.
Ma oleksin vist pidanud sulle tollal ütlema…
Hea küll.
Aga…
Ma petsin sind.
Mida? - Tihti.
Kellega?
Kas sa Brianit tunned? - Ei.
Hei, poeg. Tore sind näha. - Jah.
Jah, ta tuleb ja läheb.
Olgu.
Mul on tõesti kahju. - Pole…
Pole viga.
Seega… - Oli tore sind näha.
Sind samuti. - Teeme ära!
Külm on! Nii külm!
Sa ei tule, kullake? - Sa ei tule, Vic?
Ei? Pole isu? - Tule, Jan!
Ta ei tule. Tulebki! - Tulebki?
Tule aga, Janet! Väga mõnus on. - Tule aga!
Ole hea ja hoia neid korraks. Võrratu.
Püksikud said märjaks. - Ennäe sind! Vetikad jahivad mind!
Ma just vestlesin temaga…
Suurema peaga mees.
TAKSO
Hüva. - Olgu siis.
Ja see.
Vaata.
Näed?
Olgu, sul oli õigus.
DEVEN RAINA ISA
No nii.
NEWMAN ÕPETAJA CERRINGTONI ALG
Kas saaksime siin peatuse teha?
Nikki, kuhu sa lähed?
Mida ta teeb?
Tõlkinud Silver Pärnpuu