Jag vet inte ens varför vi gör det här. Jag har redan en skjorta till jobbet.
Du behöver mer än en, Jase. Du är ingen seriefigur.
Du är chef nu.
Du kan inte gå till jobbet i skjortan du begravde din farbror i.
Och vi kan inte sitta hemma och vänta på nyheter om James.
Så snart man slutar tänka på det händer det man väntar på.
Alla vet det.
Jag vill inte vara en sån som skryter så fort de lyckas.
Jag blir chef, och plötsligt har jag dyra skjortor,
som om jag glömt varifrån jag kommer.
Jase, det är ingen katastrof.
Det är bara att du ska vara snygg när du har befordrats.
Nej, det är bara Karen.
Hon ber mig följa med och köpa brudklänning.
Hon brukar inte be mig om sådant.
Precis, jag behöver fixa det här.
Jag kanske ska ta ledigt imorgon bitti och tänka igenom mina planer.
Nej, det är knäppt. Jag gör det ett par timmar ikväll bara.
-Titta! Den här är snygg. -Ja.
-Jättesnyggt. -Gillar du den? Får jag se.
Ja, den är faktiskt okej.
-Eller hur? -Ja, jag...
-Nej, vänta lite. -Ja?
-Det är små ankor. -Jag vet.
-Nej. Jag trodde att det var prickar. -Nej, det är ankor.
Nikki, min pappa är från Dagenham. Han slutade skolan när han var 16.
-Jag kan inte ha en skjorta med ankor på. -De är fina ankor.
Då måste jag se till att ingen kommer så nära
att de ser att det är ankor.
-Det är extra stress jag inte behöver. -Jag är ledsen, men vi köper den.
Den får sig att se vuxen ut, som en chef, en pappa.
-Ja, men jag vill vara en cool pappa. -Nej.
Ingen vill ha coola föräldrar. Min kompis Cecile hade det,
och hon fick göra läxorna på en ministudsmatta
för att hennes mamma sålt köksbordet för att gå en clownkurs.
Vi ska vara tråkiga, okej?
-För James. -Du.
Du vet väl att det inte är definitivt än?
-Jadå. -Jaså?
Jag vet, men det bara känns rätt.
Vi provar.
-Ja. Okej då. -Ja?
Är det rätt storlek? Okej, vi tar den.
-Jag tycker att den är snygg. -Okej.
Bara så du vet är det ankor.
De gjorde dem så små att de liknar prickar, men det är ankor.
Bara så du vet.
JAMES - 7 ÅR VISAT INTRESSE
-Hej. -Okej.
-Hej. -Mm.
Några nyheter om James?
Inte än, men vi hoppas höra nåt idag...
-Okej. -Okej, så...
Jag vill inte gå för långt...
KARENS BRÖLLOPSMAPP
...som vissa gör.
Visst. Självklart inte.
Jag har inte precis tänkt på den här dagen sen jag var liten.
Jag är inte den typen.
Jag brukar inte ens ha parfym.
Jag luktar som ägaren till skjortan jag köpt i andra hand.
Det är lugnt. Det är bara en klänning.
Okej.
-Herregud. -Jisses.
Vad har hon klätt ut sig till?
-Hej. -Hej.
-Hej, gullet. Är jag snygg nog? -För att shoppa? Ja, mamma.
Ja, men det är väl stilfullt?
Är jag inte snygg nog väntar jag utanför.
-Var inte fånig. -Klart att du inte ska stå utanför.
-Har du målat? -Vad?
Nej, det är min skjorta.
-Ska vi gå? -Jisses.
Kom, vi går.
-Var är det? -Okej. Det är precis här.
Fantastiskt.
SPRÅKSKOLA
Hejsan.
Godis där. Så, allihop... Okej.
Hörni... Vad...
Kom igen nu, och lyssna, tack.
Killar!
Er före detta chef har slutat.
Och alla är fria till slut.
Nej, men allvarligt...
Jag har några saker som jag vill prata om.
Några tråkiga saker att få ur vägen.
Jag sätter på mig min chefshatt.
Jag har skrivit ner några saker. Vänta.
RING MIG OM DU HÖR NÅT NX
JAG FIXAR DET
OKEJ
Just det. Så, åter till saken.
Alla scheman ska nu synkroniseras online, så var snälla och läs.
Alltså, om jag inte läste Anne Franks dagbok till mina examina
tror du att jag gör det nu? Förstår du vad jag menar?
Bra där. Kul.
Men alltså... Allvarligt. Läs det.
Okej, vad gäller lektionsplanering, det...
Förlåt. Jag ska bara... Ja.
-Hallå. -Några nyheter?
-Jag sitter i ett möte. -Är du säker på att du har täckning?
Jag är i London och pratar med dig, så...
Kaia, de är till alla. Okej?
-Är din mobil laddad? -Den var det, men du ringer hela tiden.
-Jack, hördu. -Kom igen.
Du, jag måste sluta.
Kom nu.
Ja. Förlåt mig.
Hörni, så vad jag sa om mindre...
Okej, vi gör bara den här, och sen...
Hörni! Okej, så... sätt er nu.
Sluta nu, allihop...
Astra, Sienna, Lavinia.
Klänningarna låter som människor
som hade varit taskiga mot mig i skolan.
Det här är för fint. Jag borde gå.
-Vill ni ha något att dricka? -Bubbel?
-Tack. -Varsågoda.
-Jättetrevligt. -Det väntade jag mig inte.
-Skål på er. -Skål.
Alltså, inget krångel nu.
Okej, tjejer. Hur är det?
-Hej. -Daryl.
-Hej. -Okej?
Min fru är sjuk. Jag brukar inte vara här, så...
Jag vet inte så mycket om klänningarna, men jag gör ett försök.
Jag reparerar avgassystem normalt sett.
Hon tänkte stänga butiken, men ärligt talat
genererar den mycket bättre inkomst,
så vi stänger bilverkstaden istället. Om ni förstår?
Ja, så vem är det som ska gifta sig?
-Karen. -Min dotter.
Jaha. Toppen. Grattis.
-Och vad heter killen? -Scott.
Scott är mitt mellannamn.
-Så lustigt. -Kul.
Vilket sammanträffande! Magiskt. Briljant.
Just det.
Så, vad gäller stilen...
Vad hade ni tänkt er?
Vill inte se hemsk ut bara.
Okej, ja, det förstår jag.
Melinda.
Hennes stil är "inte se hemsk ut".
-Visst, det fixar vi. -Tack, älskling.
-Kan ni komma här? -Gå, Karen.
Gå bara. Ha roligt.
Hon kommer att gilla det.
-"Ett strukturerat blusliv..." -Jag gillar den inte.
Okej.
Ja, jag föredrar... längre...
-Ärmar? -Just det, ärmar.
Ja, ärmar.
"Klassisk chiffong som faller snyggt..."
-Nej! -Den är...
-Och hon byter igen. -Ja.
-Så är din fru väldigt sjuk? -Ja.
Ja, åt båda hållen. Gud välsigne henne.
Titta här. Ser man på. Så ska det se ut.
-Karen. -Jag gillar den.
-Ja, den passar bra. -Ja.
Askungen sa: "En dröm är en önskan ur ditt hjärta."
Så, du vet...
Jag vet inte. Den är okej. Hur ska jag känna mig?
Carol säger att när man hittar den gråter man.
Jag har inte gråtit sen 2012.
Jag brukar inte gråta, men när jag väl...
-...kommer allt på en gång, förstår ni? -Säger du det?
Ja.
-Ta av dig klockan. -Varför det?
Man har inte en Casio-klocka med en bröllopsklänning för 2 000 pund.
Hur ska jag då veta vad klockan är?
Det är din bröllopsdag. Folk kan tala om vad klockan är.
Det är därför brudarna aldrig hinner till kyrkan i tid.
Folk tar bokstavligen av dem klockan.
Rör mig inte.
Är det hennes första bröllop?
-Ja. -Ja.
Jaha. Det bästa, eller hur?
Kom igen, kom igen.
Ja!
Alltså, hörni.
-Fyrtio ska det bli. -Fyrtio, fyrtio.
Okej. Så...
Nej. Vänta, gå inte. Vi har en massa kvar att gå igenom.
Hörni, vi ska gå igenom mer... Ni kan inte...
Vet du vad han ville?
Varför ha ett möte om man inte har nåt att säga.
Jävla helvete.
Jag har jättekul.
Jag har alltid velat sitta i kvinnofängelse.
De har så mycket kamratskap och sånt.
Den här då?
-Nej. -Nej.
Tror du att hon är lycklig?
Ja, det tror jag.
Du har alltid varit lycklig.
Alltså, på ditt sätt.
Jag vill bara se henne le.
Några nyheter?
Nej, inte än.
Jag känner på mig att det blir bra.
Hur känns det egentligen?
Vad?
Att ha barn, och allt det.
Det är som att ha solen i ryggen.
-Jag har kysst en tjej en gång. -Okej, jaha.
-Den här är inte så illa -Kom.
Vi kommer.
Ja.
-Vi kommer. -Vi kommer.
Karen.
-Den är jättevacker. -Ja.
-Det är den. -Är den?
Ja. Den är kanoners, visst.
-Eller hur? Ja, absolut... -Ja.
Alldeles kanoners.
-Alltså, jag börjar gråta. -Ja.
Kom hit.
Jävlar! Tretusen?
Om jag ber om råd gällande ledarskap,
skulle du då kunna sluta vara självbelåten och irriterande?
-Visst, kompis. -Freddy.
-Säkert? -Javisst.
Okej, så vad ska jag göra?
Tja. Så här är det. Bra ledare är födda till det.
Man kan inte lära sig det.
-Lärde mig det på ledarskapsutbildningen. -Självbelåten och irriterande.
-Hej, Jase. -Hallå! En liten kram. Okej.
Så där.
Du är så brittisk.
-Nåt nytt om James? -Nej, förhoppningsvis idag eller imorgon.
Vill du ha kumminfröbröd?
-Nej tack. Jag försöker sluta. -Smaka.
Säger du det?
Okej. Som det är? Okej.
-Herregud. -Eller hur?
Det är verkligen gott. Ja.
Jag är besatt av det. Det är därför jag inte har råd att köpa lägenhet.
-Vad är det som händer? -Jason klarar inte av sin personal.
Nej, det är inte det. Det är komplicerat.
Därför att... De är samtidigt mina vänner.
Ja, det funkar aldrig.
Man kan inte vara deras vän som chef.
Varför inte?
För att folk gillar att hata sina chefer.
Inte alltid.
-Hatade du din senaste chef? -Ja, men det var annorlunda...
Alltså, vi går på puben och allt sånt.
Det borde du inte, för de går dit för att prata om dig.
Du är piloten och de är passagerarna.
Hur skulle du känna det om piloten plötsligt slutade flyga planet
och kom och satte sig bredvid dig och käkade jordnötter?
Du skulle bli skiträdd: "Vem flyger planet nu?"
Du är en vuxen man. Alla måste inte gilla dig.
Ja, okej.
Okej, är du klar om 20 minuter?
-Ja. -Det blir stort.
-Bolivianerna ska komma. -Allihop?
Javisst.
-Tack. -Varsågod.
Toppen. Smart.
-Hur går det, kompis? -Toppen, jättebra.
-Jag är helt slut. -Jaså?
Vi började klockan fyra i morse,
och klockan sju hjälpte vi en kompis flytta.
Åh nej.
Hon är så glad och full av tillförsikt.
Hon har liksom inte tappat entusiasmen än. När sker det?
I stan 29, och 32 i mindre städer.
Just det. Bra.
Hallå.
-Vad? När? -Gå bara.
Okej, jag kommer.
-Jag kommer. Vi ses. -Lycka till.
Gav de er en anledning alls?
Du kan säga det.
Typ om de kände att Jason inte fjäskade tillräckligt
eller såg för sträng ut på fotot.
-Mitt fel då? -Nej, okej, förlåt...
Det kan vara mitt fel också.
De kanske tyckte att jag såg för ung ut för att vara mamma.
Okej.
De valde ett annat par som redan hade ett barn i James ålder.
Okej.
Det är väl inte rättvist,
med tanke på att de redan har ett.
Nej... Jag håller med.
Det är bra för honom att ha syskon...
...så det är väl bra, eller hur?
Jag vet att du hoppades, men det är inte sista tåget.
Så vad händer nu?
När saker inte faller på plats
får vi lirka lite med nyckeln i låset.
Vill ni träffa några barn?
Jaha? Toppen. Det gör vi.
Jag tror att vi gör oss bra socialt.
-Imorgon. -Imorgon?
"Adoptions-aktivitetsdag."
Var sjätte månad låter vi alla barn vi inte har funnit hem åt
och alla föräldrar som söker barn få träffas under festliga omständigheter,
och så ser vi vad som händer.
Det visar att systemet är bristfälligt
men det finns tårta, så vi fortsätter.
Hur många barn pratar vi om?
Runt 25. Var beredda på huvudvärk.
Jag tänker likadant om dejting.
Bunta ihop allihop bara för en visning.
Det sparar tid, för män i min ålder blir inte precis snyggare.
Som tur är sker det gradvis för mig.
Så vi har alltså två timmar på oss att få kontakt med ett barn
och få det att gilla oss...
...utklädda. Wow.
Just det. Temat är: "Vad jag vill bli när jag blir stor."
-Tänk på, bara. -Okej.
Nej, Oroa dig inte. Det blir bara lite fotboll i en park.
Fotboll? Bara lite fotboll i p...
-Bra. Ja, toppen. -Ja.
Förhasta er inte bara, och investera för mycket känslor.
Herregud, nej. Det gör vi väl inte?
-Absolut inte. -Nej.
Ibland saknar man någon med tiden.
Jag vet.
Det är lite som att bryta upp med någon.
Man måste bara, liksom, gå vidare.
Ja, men det är inte min grej.
Jag är kompis med alla jag har legat med...
Okej, det var oroande.
Vad ska vi klä ut oss till?
Just det. Vad ville du bli när du var liten?
Jag ville svara i telefon på en biluthyrningsfirma...
-Där ser du. -Det satte jag perfekt.
-Pang. -Tack så mycket. Och du?
-Som min pappas vän Michael. -Jaså?
Ja, han var så rolig.
Men när jag blev äldre förstod jag att han var alkoholist.
Okej.
Ja, han är död nu. Gud välsigne honom.
Han drack ihjäl sig.
Är allt lugnt?
Jadå.
Ungarna kommer väl att gilla oss?
Ja.
Penny har rätt. Vi ska inte tänka för mycket.
-Nej. -Vi ska bara spela lite fotboll
med några ungar.
Ja.
Fan också.
Vi har 20 minuter på oss, så det får bli snabbt.
Ingen fara, jag vet vad jag vill ha.
MASKERADKLÄDER
-Vad sägs om den här? -Nej.
Inget här är passande.
Finns det något djur man inte kan sexualisera?
Bältdjur? Det kan man inte knäcka.
Förlåt mig. Hallå där.
Har ni kostymer för kvinnor som är positiva förebilder?
Vi har rollspel, där uppe till vänster.
Nej, jag menar, temat är vad man vill bli när man blir stor.
Typ affärskvinna eller läkare, advokat...
Jaha, nåt sånt.
Vi har en domare.
Ja. Perfekt.
Det är så dåligt.
Ja.
Nej, ursäkta mig. Jag kan inte klä mig så här.
Alltså, du...
Okej, vad sägs om prinsessa?
Prinsessor är väldigt framgångsrika.
Har du sett en verklig prinsessa, Jase? De är miserabla.
Alla flickor vill inte bli prinsessor.
Det är det sista jag vill att min dotter blir.
Finns det något i den här butiken som inte förringar kvinnor?
-Jag är lite nervös. -Va?
Jag sa att jag är nervös.
-Just det. Jag vet. -Och varm.
Tänk dig att ha den här i Kenya.
Jag tänkte på
att jag kan imponera på dem med lite karate.
-Från när du var tonåring? -Ja. Vad tror du?
Visa mig.
-Okej. Håll i den. -Jag tar hatten.
Så...
Hittar du på?
Nej, det är... Jag har glömt mycket.
Men det är potentiellt bra,
för om inte jag vet vad som sker härnäst så vet inte åskådarna det heller.
-Nej. -Så...
Jag skulle låta bli.
-Kan jag få min hatt? -Javisst, hatten.
BRANDMAN
Ser du, jag visste att vi skulle bli de enda utklädda.
-Bra. -Ja, men...
-Vi blir ihågkomna. -Ja.
-Vi borde prata med nåt barn. -Ja.
Titta, han där är ensam.
Ja. Snabbt, innan nån annan tar honom.
Hej.
-Hej, kompis. Hur är det? -Hej.
-Jag heter Nikki. Det här är Jason.
Hallå.
-Vad heter du? -Ethan.
-Hej, Ethan. Vem är det? -Han är min vän.
Vet du varför vi är här?
För att leka med dig och se om du gillar oss.
Varför det?
Så att du kanske kan flytta hem till oss.
Nej.
Nej då. Ingen fara. Inte på en gång.
-Nej, nej. -Ethan?
Ingen fara. Nej då, vi har inte gjort nåt.
Har den äran idag
Har den äran...
-Fan. -Okej.
-Jag vill inte. -Vi borde nog... Förlåt så mycket.
-Jag är jätteledsen. -Ja, förlåt oss.
-Du sa att det var rätt ställe. -Jag trodde det.
-Cumberland Gate. -Nej, det här är Cumberland Green.
Det måste vara i närheten.
Nej. Det ligger i Hyde Park, Nikki.
-Det här är Regent's Park. -Jävlar.
-Okej, Kan du springa i den där? -Jadå.
Okej, kom.
En buss.
Tack.
Det är lugnt. Titta.
-Vi hinner, okej? Precis. -Okej.
-Vi hinner. -Gud.
Vi hinner fram.
Bonjour, Marble Arch.
Vilken Marble Arch? Tunnelbanan?
Ska du till Marble Arch tunnelbanestation?
Tunnelbana? Station?
-Kom igen nu. Jävla skit. -Herregud.
Nej, Marble Arch. En bâtiment med marmor inuti.
Okej.
Hej, vart är det du ska?
-Marble Arch. -Marble Arch.
Marble Arch? Varför då? Det är pyttelitet.
Det vet alla. Varifrån kommer du?
Paris.
Har du kommit ända från Paris för att se Marble Arch? Är du galen?
Ställ dig en bit längre ifrån Triumfbågen så har du Marble Arch.
Marble Arch.
-Herregud. -Kom, vi sticker.
Marble Arch.
Cumberland Gate, okej.
Vilket håll?
-Där borta. -Jaså?
-Varför klappar de händerna åt oss? -De tror att vi tävlar.
-Hej, kompis. Hallå. -Hejsan.
Kan du ta oss till andra sidan parken?
Nej. Men ge inte upp, ni är nästan där.
-Fortsätt bara. Ni klarar det. -Vi är inte med i tävlingen.
Jag hjälper inte till att fuska. Det vore orättvist mot de andra.
-Vi är inte med i... -Nej.
-Jag hjälper inte fuskare. Aldrig. -Kom.
-Ursäkta. -Ursäkta.
-Hejdå.
-Hej. -Var har ni hållit hus?
-Finns det några barn kvar? -Vad?
-Barn. -Jag tror inte det.
Tja... Det är okej.
Vi har träffat en fantastisk liten flicka.
Vi tillbringade hela eftermiddagen ihop, och jag tror att hon gillade oss...
-Nikki. -Hon var verkligen jättefin.
Nikki.
Ledsen. Hon...
Där är du. Jag började bli orolig.
-Ska vi gå tillbaka till bussen? -Jag ska bara hämta min väska.
Okej. Då hämtar vi den.
-Okej. Nu tar jag din namnlapp. -Okej.
Jag är strax tillbaka. Det går snabbt.
Vissa av dem är inte redo än.
-Okej, vännen. Kom nu så går vi. -Okej.
Du.
Vad gråter du för?
För när det är den rätta...
...så gråter man.
INTRESSEANMÄLNINGAR
BARN NI VILL VETA MER OM: PRINCESS
Är du nöjd nu?
Ja.
Varför har du då huvudet i händerna?
Håll tyst.
Undertexter: Madeleine Person