Zakaj sva sploh tu? Saj že imam srajco za službo.
Več kot eno potrebuješ, Jase. Nisi lik iz risanke.
Zdaj si vodja.
Ne moreš imeti iste srajce za službo in stričev pogreb.
Poleg tega ne moreva doma čakati na novico o Jamesu.
Takoj ko pozabiš, se zgodi to, kar pričakuješ.
To vsi vedo.
Nočem biti eden tistih, ki se proda, ko mu uspe.
Napredoval sem v šefa in naenkrat nosim srajco za 34 funtov,
kot bi pozabil, od kod sem.
Jase, to ni nič kontroverznega.
Boš le urejen prvi dan v novi vlogi.
O, ne, samo Karen je.
Prosi, če bi šla z njo kupit poročno obleko.
Nikoli me ne prosi kaj takega.
Moram se izkazati.
Mogoče bi si morala jutri vzeti prosto, da naredim kolaž.
Ne, to je noro. Nocoj bom par ur delala.
-Poglej! Ta je lepa. -Ja.
-Fina je. -Ti je všeč? Poglejva.
Ja. Ni slaba, ne?
-Ne? -Ja. Ne...
-Ne, čakaj malo. -Ja?
-To so račke. -Vem.
-Ne, ne. Mislil sem, da so pike. -Ne, račke so.
Moj oče je iz Dagenhama. Pri 16-ih je pustil šolo.
-Ne morem nositi srajce z račkami. -Ljubke so.
Ves dan bom pazil, da se mi ne približajo
in vidijo, da niso pike, temveč račke.
-Dovolj sem že pod stresom. -Žal, kupila jo bova.
V njej se zdiš odrasel. Podoben si šefu, očetu.
-Že, a rad bi bil kul oče. -Ne. Ne, ne.
Nihče noče kul staršev. Prijateljica je imela take.
Nalogo je morala pisati na trampolinu,
ker je mama prodala mizo za tečaj zbijanja šal.
Midva bova dolgočasna, prav?
-Za Jamesa. -Hej.
Saj veš, da ni rečeno, da ga dobiva, ne?
-Ja, ja. -Res?
Ne, vem. Le dober občutek imam.
Poglejva.
-Ja. Prav, naj bo. -Ja?
Ja, velikost je prava. Kupiva jo. Prav.
-Všeč mi je. -Prav.
Samo da vas opozorim, račke so.
Majhne so, da se zdijo kot pike, a niso. Račke so.
Samo, da veste.
JAMES, 7 LET POVPRAŠEVANJE ODDANO
-Živijo. -Oj.
Hej.
Je kaj novega o Jamesu?
Ne, ne še. Upava, da bova danes izvedela.
-Okej. -Dobro. Torej...
Nočem pretiravati s poroko.
POROČNA MAPA
Tako kot nekateri.
Ne. Ja, ne. Seveda ne.
Saj ne, da o tem sanjarim že od otroštva.
Nisem takšna ženska.
Niti parfuma ne uporabljam.
Vonj imam po srajci iz trgovine z rabljenim blagom.
V redu je. Saj je samo obleka.
V redu.
-Mojbog. -Bog.
Kdo naj bi bila?
-Živijo. -Živijo.
-Živijo. Sem primerno oblečena? -Za v trgovino? Ja, mami.
Že, toda nobel je, ne?
Če ni dovolj elegantno, bom počakala zunaj.
-Ne bodi trapasta. -Ne boš čakala zunaj.
-Si pleskala? -Kaj?
Ne, to je moja srajca.
-Gremo? -Križana gora.
Pridita. Gremo.
-Kje je? -V redu. Tam.
Enkratno.
JEZIKOVNI INŠTITUT SEVERNI LONDON
Ojla, družba.
Prinesel sem bombone za vse. V redu.
Torej, družba. Družba.
Družba, lahko prosim za posluh?
Folk!
Zlobna čarovnica je mrtva.
Meščani so končno svobodni.
Ne, ne. Resno.
O nekaj rečeh se moramo pogovoriti.
Dolgočasne so. To moramo urediti.
Zdaj se bom prelevil v šefa.
Nekaj stvari sem zapisal. Samo trenutek.
POKLIČI ME, ČE KAJ IZVEŠ.
BOM
V REDU
Dobro. Ja. Lotimo se dela.
Vaši urniki bi morali biti usklajeni s spletnim dnevnikom. Preberite jih.
Stari, če za maturo nisem prebrala Dnevnika Ane Frank,
nimaš ti nobene možnosti. Me razumeš?
Dobra. Dobra.
Ne, ne. Resno mislim. Resno, preberite si.
Dobro, hotel sem govoriti o načrtovanju lekcij, ker...
Oprostite. Moram se... Ja.
-Prosim? -Je kaj novega?
-Na sestanku sem. -OK. Si prepričan, da imaš signal?
V Londonu sem in s teboj se pogovarjam.
Kaia, za vse so, prav?
-Baterijo imaš polno? -Bila je, a me kar naprej klicariš.
-Jack, stari. -Daj.
Poslušaj, iti moram.
Pridi.
Ja. Oprosti, oprosti.
Družba, začel sem govoriti o...
Prav, samo še tega, potem pa bomo...
Hej! Dobro, zdaj pa... Usedite se.
Nehajte...
Astra, Sienna, Lavinia.
Te obleke zvenijo kot ženske,
ki bi bile v šoli zlobne do mene.
Prelepo je tukaj. Bolje bo, da grem.
-Bi kaj spile? -Penina?
-Hvala. -Prosim.
-Prijetno. -Nepričakovano.
-Na tvoje zdravje. -Na zdravje.
Brez. Brez pompa.
Dame, kako smo?
-Živijo. -Daryl.
-Živijo. -Gre?
Žena je bolna. Običajno nisem tu, tako da...
Ne spoznam se na vse te obleke, toda poskusil bom.
Z izpušnimi sistemi se ukvarjam.
Hotela je zapreti, toda iskreno,
z oblekami se desetkrat bolje zasluži,
zato sem jaz zaprl delavnico. Razumete?
Dobro, katera od vas se poroči?
-Karen. -Moja hči.
V redu. Ja, fino. Čestitam.
-Kako je ime izbrancu? -Scott.
Moje drugo ime je Scott.
-Kako smešno. -Smešno.
Kdo bi si mislil? Enkratno. Čudovito.
Dobro.
Torej, kakšen slog imate...
Kaj imate v mislih?
Samo nočem biti grda.
V redu, ja. Pošteno, pošteno.
Melinda.
Slog je "ne grda".
-Seveda, to bo šlo. -Hvala.
-Pridite. -Pojdi, Karen.
Pojdite. Uživajte.
Uživala bo.
-"Životec je okrašen..." -Ni mi všeč.
Dobro.
Ja, meni so všeč obleke z dolgimi rečmi.
-Rokavi? -Rokavi, ja. To, ja.
Rokavi, ja.
"Obleka klasične oblike je iz šifona, ki lepo prekrije..."
-Ne! -Ni...
-In spet je šla. -Ja.
-Se vaša žena slabo počuti? -Ja, ja.
Ja. Spredaj in zadaj. Reva. Ja.
Zdaj pa bo. Poglejte to. Zelo lepo.
-Karen. -Všeč mi je.
-Ja. Lepa je. -Ja.
Pepelka je dejala, da so sanje želja srca.
Tako da.
Kaj pa vem. V redu je. Kako naj bi se počutila?
Carol pravi, da te prava obleka spravi v jok. Tako veš.
Nazadnje sem jokala leta 2012.
Običajno ne jočem, ko pa začnem,
tulim. Veste?
-Kaj res? -Ja.
-Snemi uro. -Zakaj?
Ne moreš imeti Casiove ure z obleko za 2000 funtov.
Kako pa bom vedela, koliko je ura?
Tvoj poročni dan je. Drugi ti bodo povedali.
Zato neveste zamudijo v cerkev.
Ljudje jim vzamejo uro.
Ne dotikajte se me.
Njena prva poroka?
-Ja. -Ja.
Ja. A tako. Ta je najboljša, ne?
Daj, daj.
To!
V redu. Dobro. Prosim.
-Do štirideset nam bo uspelo. -Štirideset, štirideset, štirideset.
Dobro. V redu. Torej...
Ne, počakajte. O marsičem se še moramo pogovoriti.
Družba. Še o marsičem se moramo pogovoriti. Ne...
Za kaj je šlo?
Zakaj skličeš sestanek, če nimaš kaj reči?
Presneto.
Enkratno se imam.
Vedno sem hotela iti v ženski zapor.
Tam je toliko tovarištva in tega.
Kaj pa tale?
-Ne -Ne.
Misliš, da je srečna?
Ja. Mislim, da je.
Ti si bila vedno srečna.
No, na svoj način.
Rada bi jo le videla nasmejano.
Je že kaj?
Ne, ne še.
Imam pa dober občutek.
Kako je?
Kaj?
Imeti otroke. Imeti vse to.
Kot sonce, ki ti greje hrbet.
-Veš, enkrat sem poljubila punco. -V redu. Dobro.
-Ta ni slaba. -Pridi.
Prihajava. Že greva.
Ja.
-Prihajava. -Sva že tu.
Karen.
-Prekrasna je. -Ja.
-Res je. -Res?
Ja. Je, ja. Carska je.
-Ni? Ja. -Ja.
Naravnost carska.
-Cmerim se, ne? -Ja.
Pridi.
Madona! Tri jurje?
Če te vprašam za menedžerski nasvet,
obstaja možnost, da ne boš nadležen in zoprn?
-Stari, itak. -Freddy.
-Si prepričan? -Jasno.
V redu. Prav. Kaj naj naredim?
Težka bo. Dobri vodje se rodijo.
Tega se ne da naučiti.
-Tega sem se naučil na faksu. -Nadležen in zoprn.
-Oj, Jase. -Ojla. Objemček. Dobro.
Tako.
Pravi Britanec si.
-Se že ve kaj o Jamesu? -Ne. Danes ali jutri.
Bi kruh s kumino?
-Ne, hvala. Skušam se odvaditi. -Poskusi no.
Da bi?
Prav. Kar tako? V redu.
-Mojbog. -Vem.
Veš kaj, to je...
Obsedena sem s tem. Zato si ne morem privoščiti stanovanja.
-Kaj se dogaja? -Jason ni kos svojemu osebju.
Ne, ni tako. Zapleteno je,
ker smo hkrati prijatelji.
Ja, no, to ne deluje.
Ne moreš jim biti prijatelj in šef.
Zakaj ne?
Ker ljudje radi sovražijo svoje šefe.
Ne vedno.
-Si sovražil prejšnjega šefa? -Ja, a to ni enako.
Mi hodimo v pivnico in podobno.
Ne bi smeli, saj se gredo tja pogovarjat o tebi.
Glej, ti si pilot, oni pa potniki.
Kako bi se počutil, če bi pilot nehal pilotirati,
se usedel k tebi in začel jesti arašide?
Znorel bi, saj se sprašuješ, kdo upravlja letalo.
Odrasel moški si. Ne rabiš biti vsem všeč.
Prav.
Boš čez 20 minut pripravljen?
-Ja. -Ta bo huda.
-Bolivijci bodo prišli. -Vsi?
O, ja.
-Hvala. -Ni za kaj.
Super. Pametno.
-Kako vama gre, stari? -Ja, super je.
-Izčrpan sem. -Ja?
Domov sva prišla ob 4h,
ob 7h pa sva šla selit njeno prijateljico v Walthamstow.
O, ne.
Tako poskočna in optimistična je.
Kot da še ni izgubila navdušenja. Kdaj se to zgodi?
V mestu pri 29 letih, v manjših mestih pa pri 32.
Aha. Dobro.
Prosim?
-Kaj? Kdaj? -Pojdi.
Ja, prihajam.
-Sem že na poti. Se vidiva. -Srečno.
So sploh povedali, zakaj?
Lahko poveste.
Morda se jim James ni zdel primeren
ali je izgledal prestrog na sliki.
-Jaz sem kriv, kaj? -Ne, oprosti.
Morda sem jaz težava.
Morda mislijo, da izgledam premlado.
Dobro.
Izbrali so par z otrokom, ki je podobne starosti kot James.
Dobro.
To se pa ne zdi pošteno, ni res?
Oni že imajo enega otroka.
Ne, saj je smiselno.
Fino, da bo imel brata ali sestro za igro.
Tako je najbolj prav, ne?
Vem, da sta gojila upe, a saj bo še kakšna priložnost.
Kaj pa zdaj?
Ko se stvari ne uredijo same po sebi,
moramo malo pomagati. Prav?
Bi rada spoznala nekaj otrok?
Res? Ja, super. Ja, ja. Seveda.
Ja, v živo jih bova očarala.
-Jutri. -Jutri?
"Posvojitveni dan na zraku."
Vsake pol leta otroke, ki jim še nismo našli doma,
in ljudi, ki bi radi posvojili, povabimo na zabavo
in vidimo, kaj se zgodi.
Je zaskrbljujoča kritika slabega sistema,
a deluje, zato vztrajamo.
Koliko otrok bo tam?
Kakih 25. Migrena je neizogibna.
Enak pristop uporabljam pri moških.
Povabim jih na dan odprtih vrat.
Prihranim na času, saj moški mojih let hitro venijo.
Na srečo sem jaz še kar v redu, tako da sem v prednosti.
V dveh urah se torej morava povezati z otrokom
in ga očarati.
In to v kostumu. Vau.
O, ja. Tematika je "kaj želim biti, ko odrastem."
-Razmislita. -Prav.
Naj vaju ne skrbi. Samo nogomet bomo igrali v parku.
Nogomet? Samo nogomet.
-To je v redu. -Ja.
Ne smeta imeti prevelikih pričakovanj in se prekomerno navezati.
Seveda ne. Ne delava tega, ne?
-Ne. Seveda ne. -Ne.
Včasih pač zgrešiš nekoga v času.
Vem.
Podobno je koncu zveze.
Enostavno moraš preboleti.
Ne, jaz nisem takšna.
Še vedno sem prijateljica z vsemi bivšimi.
Vznemirjujoče.
V kaj se bova našemila?
Saj res. Kaj si ti želela biti?
Hotela sem biti tajnica v izposojevalnici avtomobilov.
-No, vidiš. -Zadetek v polno.
-Bum. -Najlepša hvala. Kaj pa ti?
-Očetov prijatelj Michael. -Ja?
Ja. Ko sem bil otrok, se mi je zdel noro zabaven.
Z leti pa sem dojel, da je le alkoholik. Ja.
Dobro.
Ja. Umrl je. Revež.
Do smrti se je zapil.
Sva v redu?
Ja.
Saj bova všeč otrokom, ne?
Ja.
Penny ima prav. Ne razpredajva preveč.
-Ja. -Z nekaj otroki
bova brcala žogo.
Ja.
Drek.
Imava 20 minut, tako da morava pohiteti.
Počasi. Vem, kaj hočem.
KOSTUMI
-Kaj pa tole? -Ne.
Tu ni nič primernega.
Je kakšna žival, ki je ne seksualizirajo?
Pasavec? Tu imamo težave.
Oprostite. Živijo.
Imate kostume s pozitivno podobo vloge žensk?
Na levi imamo erotične kostume.
Ne, tema je kaj boš, ko odrasteš.
V mislih imam poslovno žensko, zdravnico, odvetnico.
Ja, kaj takega.
Imamo sodnico.
Ja. Idealno.
Grozno je.
Ja.
Ne. Oprosti, ne morem iti tako oblečena.
Poslušaj, saj...
Ne, prav. Kaj pa princesa?
Princese so zelo uspešne.
Si videl pravo princeso? Nesrečne so.
Nočejo biti vse punčke princese.
Nikakor si ne želim, da bi bila hči princesa.
Je tu sploh kak kostum, ki ni žaljiv do žensk?
-Rahlo sem živčna. -Kaj si rekla?
Rekla sem, da sem nekoliko živčna.
-Ja. Vem. -Pa še vroče mi je.
Predstavljaj si, da si v tem v Keniji.
Razmišljal sem,
da bi jim pokazal svoje karate gibe, da jih navdušim.
-Iz najstniških let? -Ja. Kaj praviš?
Pokaži mi.
-Prav. Primi. -Držala bom čelado.
Nekako takole.
Si si to izmislil?
Ne, marsikaj sem že pozabil.
Toda to bi lahko bilo dobro.
Če sam ne vem, kaj sledi, tudi nasprotniki ne vedo.
-Ja. -Tako da.
Jaz raje ne bi.
-Mi vrneš čelado? -Ja.
Vedel sem, da bova edina v kostumu.
-Dobro. -Ja, a...
-Zapomnili si naju bodo. -Ja.
-Ogovoriti bi morala otroka. -Ja.
Glej, tisti fant je sam.
Ja. Hitro, da naju ne prehitijo.
Živijo.
-Živijo, si v redu? -Ojla.
-Sva Nikki in Jason.
Oj.
-Kako je pa tebi ime? -Ethan.
-Živijo, Ethan. Kdo je to? -Moj prijatelj.
Veš, zakaj sva tu?
Prišla sva se igrat s teboj in da poveš, ali sva ti všeč.
Zakaj?
Mogoče bi lahko šel živet k nama.
Ne.
O, ne, v redu je. Ne takoj.
-Ne, ne. -Ethan?
V redu je. Ničesar nisva naredila.
Vse najboljše za te,
vse najboljše za te,
vse najboljše...
-Drek. -Dobro.
-Nočem iti. -Raje... Oprostite. Žal nama je.
-Oprostite. -Ja, oprostite.
-Rekla si, da sva prav prišla. -Tako sem mislila.
-Cumberland Gate. -Ne, to je Cumberland Green.
Torej sva gotovo blizu.
Ne, Cumberland Gate je v Hyde Parku.
-To je Regentov park. -Drek.
-Dobro. Lahko tečeš v tem? -Ja.
V redu, pridi, teciva.
Avtobus. Jase.
Hvala. Hvala.
V redu je. Glej.
-Uspelo nama bo, prav? Za las. -V redu.
-V redu je. V redu je. -Bog.
Uspelo nama bo.
Dober dan. Marble Arch.
Kateri Marble Arch? Postaja ali slavolok?
Hočeta do postaje Marble Arch?
Podzemna železnica? Postaja?
-Dajta že. Madona. -Ljubi bog.
Ne, Marble Arch. Bâtiment z marmorjem.
V redu, dobro.
-Živijo. -Živijo, kam bi rada šla?
-Marble Arch. -Arch.
Marble Arch? Zakaj bi si ga rada ogledala? Beden je. Majhen.
To vsi vedo. Od kod sta?
Iz Pariza.
Iz Pariza sta si prišla ogledat Marble Arch? Sta zmešana?
Postavita se malo bolj stran od Slavoloka zmage. To je Marble Arch.
Marble Arch.
-Mojbog. -Pridi, greva.
Marble Arch.
Cumberland Gate, dobro.
V katero smer?
-Tjakaj. -Ja?
-Zakaj ploskajo? -Mislijo, da je dobrodelni tek.
-Živijo. Oj. -Ojla.
Na drugo stran parka, prosim.
Ne, stari. Ne obupajta, tik pred ciljem sta.
-Zmogla bosta. -Ne sodelujeva v teku.
Ne morem vama pomagati goljufati. To ni pošteno do drugih.
-Ne tekmujeva... -Ne, ne.
-Ne pomagam goljufom. Ni šans. -Pridi.
-Pardon. -Pardon.
-Pardon. Pardon. -Hvala, stari.
-Živijo. -Oj. Kje sta bila?
-Je še kateri otrok tu? -Kaj?
-Otrok. -Mislim, da ne.
Saj je v redu.
Spoznala sva čudovito deklico.
Ves popoldan smo preživeli skupaj. Mislim, da sva ji všeč.
-Nikki. -Bila je... zares ljubka.
Nikki.
Oprostita, je...
Tu si. Skrbeti me je začenjalo.
-Greva nazaj na avtobus? -Po torbo moram.
Pridi, greva ponjo.
-V redu, daj mi značko. -Prav.
Takoj se vrnem. Takoj pridem.
Nekateri pač niso pripravljeni.
-Pridi, miška. Greva. -Prav.
Hej.
Zakaj jočeš?
Ko najdeš pravo,
jočeš.
IZJAVE INTERESA
IME: NIKKI NEWMAN, JASON ROSS
OTROK, O KATEREM BI RADI IZVEDELI VEČ: PRINCESS
Si zadovoljna?
Ja.
Zakaj se potem držiš za glavo?
Utihni.
Prevedla Nena Lubej Artnak