Načo to robíme. Veď už mám košeľu do práce.
Stále nosíš to isté. Nie si kreslená postavička.
Už si manažér.
Nemôžeš chodiť do práce v tej istej košeli ako na pohreby.
A nemôžeme sedieť doma a čakať na novinky o Jamesovi.
Keď na to zabudneš, hneď sa to stane.
To vie každý.
Nechcem sa zmeniť len preto, že sa mi darí.
Stanem sa manažérom a zrazu nosím košeľu za 34 libier,
akoby som sa na niečo hral.
Nie si Dylan s elektrickou gitarou.
Len musíš prvý deň po povýšení vyzerať elegantnejšie.
Nie, to je len Karen.
Chce nakupovať svadobné šaty.
Také veci so mnou nikdy nechce robiť.
Musím si dať záležať.
Možno by som si mala zobrať voľno a vyhľadať inšpirácie.
To je hlúposť. Urobím to za pár hodín dnes večer.
- Pozri, toto je pekné. - Áno.
- Je to pekné. - Áno? Pozrime sa.
Áno. Vlastne môže byť.
- Áno? - Áno...
- Počkať. - Čo?
- Sú to kačky. - Viem.
- Myslel som, že sú to bodky. - Nie, sú to kačky.
Otec je z Dagenhamu V 16-tich odišiel zo školy.
- Nemôžem nosiť košeľu s kačkami. - Sú to pekné kačky.
Celý deň sa budem snažiť, aby ľudia nevideli,
že to nie sú bodky, ale kačky.
- Nepotrebujem ďalší stres. - Berieme ju.
Vyzeráš v nej dospelo. Ako manažér, ako otec.
- Ale ja chcem byť cool otec. - Nie, nie.
Nikto nechce cool rodičov. Kamarátka Cecile takých mala
a úlohy si musela robiť na trampolíne,
lebo mama predala stôl, aby zaplatila kurz žonglovania.
My budeme... budeme nudní, dobre?
- Pre Jamesa. - Počuj.
Vieš, že nie je isté, že ho dostaneme.
- Áno, áno. - Hej?
Nie, ja len... Mám z toho dobrý pocit.
Ukáž mi to.
- Áno, tak dobre. - Áno?
Je to... veľkosť je dobrá. Okej.
- Je pekná. - Dobre.
Kámo, aby si vedel, sú to malé kačky.
Sú malé, aby vyzerali ako bodky, ale nie sú. Sú to kačky.
Aby si vedel.
Strasti dospelosti
JAMES, 7 ROKOV ZÁUJEM PREJAVENÝ
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Niečo nové o Jamesovi?
Zatiaľ nie, ale dúfam, že sa dnes ozvú.
- Dobre. - Dobre.
Nechcem to preháňať...
KARENINA SVADBA
...ako iní ľudia.
Nie. Samozrejme.
Veď som o tom nesnívala od detstva.
Nie som taká.
Veď ani nepoužívam voňavku.
Voniam ako človek, koho tričko mám zo sekáča.
Je to v pohode. Sú to len šaty.
Dobre.
- Panebože. - Bože.
Za čo ide?
- Ahoj. - Ahoj.
- Ahoj. Som dosť elegantná? - Do obchodu? Áno, mami.
Ale je to dobrý obchod, nie?
Ak nie som dosť elegantná, môžem počkať vonku.
- Nebuď hlúpa. - Nebudeš stáť vonku.
- Čo si maľovala? - Čo?
Je to len moja košeľa.
- Ideme? - Ježiš.
Poďme.
- Kde to je? - Tamto.
Skvelé.
JAZYKOVÁ ŠKOLA
Ahojte.
Doniesol som sladkosti. Pre všetkých.
Takže... Počujte.
No tak. Počúvajte ma chvíľu.
Hej!
Zlá bosorka je mŕtva.
A dedinčania sú konečne slobodní.
Nie, ale teraz vážne.
Chcem s vami prebrať pár nudných vecí.
Nech to máme za sebou.
Takže, teraz sa zahrám na manažéra.
Niečo som si zapísal. Vydržte.
ZAVOLAJ MI, KEĎ BUDEŠ NIEČO VEDIEŤ
ZAVOLÁM
DOBRE
Dobre. Kde sme to boli.
Takže, vaše rozvrhy sú spojené s pokynmi, tak si ich prečítajte.
Nečítala som Denník Anny Frankovej na maturitu,
aké šance máš asi ty?
Ten bol dobrý.
Nie... Teraz vážne. Vážne si to prečítajte.
Dobre, a čo sa týka plánovania lekcií...
Prepáčte. Ale musím...
- Haló. - Niečo nové?
- Mám poradu. - Určite máš signál?
Som v Londýne a volám s tebou...
Kaia, tie sú pre všetkých.
- Určite máš nabitý mobil? - Bol nabitý, ale stále mi voláš.
- Jack, prosím. - No tak.
Musím ísť.
Poď.
Áno. Prepáč, prepáč.
Takže, ako som hovoril...
Dobre. Tak ešte jeden a potom...
Hej! Dobre, sadni si.
Prestaňte...
Astra, Sienna, Lavinia.
Majú mená ako baby, čo by ma na škole nenávideli.
Je to tu príliš nóbl. Mala by som ísť.
- Dáte si pohárik? - Bublinky?
- Ďakujeme. - Nemáte za čo.
- Milé. - To som nečakala.
- Na zdravie. - Na zdravie.
Áno, hlavne v pohode.
Dobrý deň, ako sa máte?
- Dobrý. - Daryl.
- Dobrý. - Dobrý deň.
Moja manželka je chorá. Nezvyknem ju zastupovať...
O šatách toho neviem veľa, ale skúsim to.
Som skôr na výfuky.
Úprimne, nechcela dnes otvoriť,
ale desať výfukov je ako jedny šaty,
tak som radšej zatvoril dielňu. Chápete.
Dobre, tak kto sa teda vydáva?
- Karen. - Moja dcéra.
Dobre. Áno. Gratulujem.
- A ako sa volá týpek? - Scott.
Scott? To je moje stredné meno.
- Aká sranda. - Áno.
To je ale náhoda. Skvelé.
Dobre.
Takže, čo sa týka štýlu...
Čo by ste chceli?
Len nechcem vyzerať na hovno.
Áno. To znie dobre, to hej.
Melinda.
Hľadáme štýl „nie na hovno“.
- Áno, to pôjde. - Ďakujem.
- Poďte za mnou. - Choď, Karen.
Poďte. Užite si to.
Bude sa jej to páčiť.
- „Štruktúrovaný živôtik s aplikáciou...“ - Nepáčia sa mi.
Dobre.
Áno, radšej mám tie s tými... dlhými vecami.
- S rukávmi? - Áno, rukávmi. Presne.
Áno, rukávmi.
„Klasická Á-čková sukňa s navrstveným šifónom, ktorý zakrýva...“
- Nie! - Je to...
- A zase je preč. - Áno.
- Vašej manželke je zle? - Áno.
Áno. Z oboch koncov. Chúďa.
A je tu. Krásne. To je ono.
- Karen. - Páčia sa mi.
- Pekné. - Áno.
Popoluška povedala: „Sen je prianie vášho srdca.“
Takže...
Neviem, sú fajn. Ako sa mám cítiť?
Carol hovorí, že keď plačete, viete, že to je ono.
Neplakala som od roku 2012.
Ja nezvyknem plakať, ale keď začnem...
- Už sa to valí, viete? - Áno?
Áno.
- Daj si dole hodinky. - Prečo?
Nemôžeš mať Casio digitálky so šatami za dve tisíc.
Ako budem vedieť, koľko je hodín?
Je to tvoja svadba. Ľudia ti to povedia.
Preto nevesty vždy meškajú.
Ľudia im doslova zoberú hodinky.
Nedotýkajte sa ma.
Jej prvá svadba?
- Áno. - Áno.
Aha. Tá je najlepšia, však?
Ideš, ideš.
Áno!
Dobre, prosím.
- Štyridsať! Dáme štyridsať! - Štyridsať! Štyridsať! Štyridsať!
Dobre. Fajn, takže...
Počkajte. Nechoďte preč. Musíme toho veľa prebrať.
No tak, decká. Musíme toho veľa prebrať.
Na čo to bolo?
Prečo zvolá poradu, keď nemá čo povedať?
Do pekla.
Veľmi si to užívam.
Vždy som chcela byť v ženskom väzení.
Je tam veľká súdržnosť.
Čo tieto?
- Nie. - Nie.
Myslíš si, že je šťastná?
Áno, myslím.
Ty si bola vždy šťastná.
Svojím typickým spôsobom.
Len chcem, aby sa usmievala.
Nejaké novinky?
Nie, ešte nie.
Ale mám z toho dobrý pocit.
Aké to je?
Čo?
Mať deti. Mať to všetko.
Ako by ti chrbát hrialo slnko.
- Vieš, raz som pobozkala dievča. - Dobre. Stačilo.
- Tieto nie sú zlé. - Poďme.
Ideme. Ideme.
Áno.
- Ideme. - Ideme.
Karen.
- Sú krásne. - Áno.
- Sú. - Sú?
Áno. Áno, sú. Sú mega, fakt.
- Nie? Áno, sú... - Áno.
Sú úplne mega.
- Už to ide, že? - Áno.
Poď sem.
Do pekla. Tritisíc?
Ak by som si od teba pýtal manažérsku radu,
je šanca, že nebudeš povýšenecký a otravný?
- Jasné, kámo. - Freddy.
- Určite? - Určite.
Dobre. Takže... Čo mám robiť?
Veď toto. Dobrí manažéri sa rodia.
Nemôžeš sa to naučiť.
- To som sa naučil na manažérskej škole. - Otravné.
- Ahoj, Jase. - Ahoj. Objatie. Dobre.
A je to.
Typický Brit.
- Nejaké novinky o Jamesovi? - Nie. Možno dnes.
Dáš si rascový chlieb?
- Nie, snažím sa prestať. - Skús.
Áno?
Daj. Len tak? Dobre.
- Bože. - Ja viem.
Tak to je dobré.
Som od neho závislá. Preto nemám na byt.
- Čo sa deje? - Jason nezvláda zamestnancov.
Nie, to nie. Je to ťažké.
Lebo... sú to aj moji kamoši.
Tak to nebude fungovať.
Nemôžeš byť ich šéf aj kamoš.
Prečo nie?
Lebo ľudia šéfov nenávidia.
Nie vždy.
- Nenávidel si posledného šéfa? - To bolo iné.
Pozri, chodíme spolu aj na pivo.
To by si nemal, lebo ťa tam chcú ohovárať.
Pozri, ty si pilot, oni pasažieri.
Aké by to bolo, ak by pilot prestal pilotovať,
sadol si k sebe a začal jesť arašidy?
Zľakol by si sa. Lebo by si sa pýtal, kto to lietadlo riadi.
Si dospelý človek. Všetci ťa nemusia mať radi.
Áno, dobre.
Dobre, o 20 minút ideme?
- Áno. - Bude to veľká párty.
- Prídu aj tí z Bolívie. - Všetci?
Áno.
- Ďakujem. - Nemáš za čo.
Super. Múdre.
- Ako to ide? - Áno, super. Super.
- Som vyčerpaný. - Hej?
Vrátili sme sa o štvrtej ráno.
O 7.00 sme šli presťahovať kamošku na druhý koniec mesta.
Bože.
Je plná energie a optimizmu.
Ešte nestratila životnú energiu. Kedy to príde?
Vo 29 rokoch v meste. V 32 na vidieku.
Aha. Dobre.
Dobrý.
- Čo? Kedy? - Bež, bež.
Dobre, idem.
- Idem. Maj sa. - Veľa šťastia.
Povedali vôbec prečo?
Môžete nám to povedať.
Ak mali pocit, že Jason nie je sympatický alebo že na fotke vyzeral prísne.
- Takže môžem za to ja. - Nie, prepáč...
Môže to byť aj kvôli mne.
Možno na mamu vyzerám primlado.
Dobre.
Vybrali si iný pár, ktorý už má dieťa v podobnom veku ako James.
Dobre.
Ale to nie je veľmi fér, nie?
Veď už jedno majú.
Nie, to... Dáva to zmysel.
Je fajn, že sa bude môcť hrať s bratom alebo sestrou.
Tak to bude najlepšie, nie?
Viem, že ste sa tešili, ale nebola to posledná loď.
Tak čo teraz?
Keď veci do seba nezapadajú,
musíte trochu pokývať kľúčom v zámke, nie?
Takže, chceli by ste sa stretnúť s nejakými deťmi?
Áno? Skvelé. Áno. Poďme.
Áno, osobne máme väčšie čaro.
- Zajtra. - Zajtra?
„Deň adopcie.“
Každého pol roka všetky deti, ktorým sme nenašli domov,
a ľudí, ktorí hľadajú deti, zavoláme na večierok
a uvidíme, čo sa stane.
Je to svedectvo nefungujúceho systému,
ale bude tam torta, takže tak.
Koľko detí tam bude?
Asi 25. Bude vás bolieť hlava.
Rovnako to robím s mužmi. Zavolám ich naraz ako na obhliadku bytu.
Šetrí to čas, muži v mojom veku rýchlo strácajú príťažlivosť.
Našťastie, ja ju strácam postupne, to je výhoda.
Takže máme dve hodiny, aby sme sa zblížili s dieťaťom
a aby sme sa mu zapáčili...
A v kostýmoch.
Áno. Téma je: „Čím chcem byť, keď vyrastiem.“
- Tak premýšľajte. - Dobre.
Nie, nebojte sa. Je to len futbal v parku s deťmi.
Futbal? Futbal v parku...
- To znie dobre. - Áno.
Nič neočakávajte a príliš to neprežívajte.
Jasné, nie. To sme vôbec nerobili.
- Nie. Bože, nie. Nie. - Nie.
Chýba mi aj tak.
Viem.
Je to ako rozchod.
Musíš sa len pohnúť ďalej.
Nie, to ja nerobím.
Kamarátim sa s každým, s kým som spala.
To ma znepokojuje.
Čo tie kostýmy?
Čím si chcela byť, keď vyrastieš?
Chcela som robiť telefonistku v požičovni áut.
- No vidíš. - To mi vyšlo.
- Bum. - Ďakujem. A ty?
- Otec mal kamaráta. - Áno?
Keď som bol malý, bola s ním zábava.
Ale keď som vyrástol, zistil som, že je len alkoholik.
Aha.
Áno, ale už zomrel. Chudák.
Upil sa na smrť.
Sme v pohode?
Áno.
Deťom sa budeme páčiť, však?
Áno.
Penny má pravdu. Nepremýšľajme nad tým.
- Áno. - Len si zakopeme loptu s deťmi.
Áno.
Do riti.
Máme 20 minút, musíme si švihnúť.
V pohode. Viem, čo chcem.
KOSTÝMY
- A toto? - Nie.
Nič tu nie je vhodné.
Existuje zviera, ktoré sa nedá sexualizovať?
Pásavec? Na to sme ešte neprišli.
Prepáčte. Dobrý.
Máte nejaké kostýmy pre ženy, ktoré reprezentujú pozitívne vzory?
Naľavo máme kostýmy so vzormi.
Nie, mala som na mysli... téma je, čo chceš byť, keď vyrastieš.
Niečo ako podnikateľka, lekárka, právnička.
Niečo také.
Máme sudkyňu.
Áno, skvelé.
Toto je hrozné.
Áno.
Prepáč, ale nemôžem tam ísť takto.
Pozri...
Nie, jasné. A čo princezná?
Princezné sú veľmi úspešné.
Videl si nejakú? Majú sa hrozne.
Nie všetky chcú byť princezné.
To je to posledné, čo pre svoju dcéru chcem.
Je v tomto obchode niečo, čo ženy neponižuje?
- Som nervózna. - Prosím?
Že som nervózna.
- Viem. - A je mi teplo.
Neviem si predstaviť byť v tomto v Keni.
Inak, premýšľal som,
že by som im ukázal nejaké bojové umenie.
- Ako keď si bol tínedžer? - Áno. Čo myslíš?
Ukáž.
- Toto mi podrž. - Daj.
Takže, takto...
Nevymýšľaš si to?
Nie... Ale veľa som už zabudol.
Ale to je asi dobre.
Ak neviem, čo sa stane, nevie to ani protivník.
- Áno. - Takže...
Asi to nechaj tak.
- Dáš mi prilbu? - Tu máš.
Vedel som, že budeme jediní.
- Dobre. - Ale...
- Zapamätajú si nás. - Áno.
- Mali by sme za nejakým ísť. - Áno.
Pozri, tamten je sám.
Rýchlo, kým k nemu nepríde niekto iný.
Ahoj.
- Ahoj. Ako sa máš? - Ahoj.
- Ja som Nikki. Toto je Jason.
Ahoj.
- Ako sa voláš? - Ethan.
- Ahoj, Ethan. A kto je toto? - Môj kamarát.
Vieš, prečo sme tu?
Prišli sme sa s tebou hrať, aby sme vedeli, či sa ti páčime.
Prečo?
Aby si mohol ísť s nami domov a bývať s nami.
Nie.
Nie, neplač. Nie hneď.
- Nie, nie. - Ethan?
To nič. Nič sme neurobili.
Veľa šťastia zdravia
- Do riti. - Dobre.
- Nechcem ísť s nimi. - Mali by sme... Prepáčte.
- Prepáčte. - Áno, prepáčte.
- Povedala si, že je to tu. - Myslela som.
- Cumberland Gate. - Toto je Cumberland Green.
Tak sme blízko.
Cumberland Gate je v Hyde parku.
- Toto je Regent's Park. - Do riti.
- Môžeš v tom bežať? - Áno.
Dobre, tak poď.
Autobus. Jase.
Ďakujem. Ďakujem.
Je to v pohode. Aha.
- Stihneme to, dobre? Presne. - Dobre.
- To nič. To nič. - Bože.
Stihneme to.
Bonjour. Víťazný oblúk.
Ktorý víťazný oblúk? Zastávka?
Chcete víťazný oblúk, zastávku?
Zastávka? Stanica?
- No tak. Do riti. - Bože.
Nie, víťazný oblúk. Ten bâtiment z mramoru.
Dobre.
- Dobrý. - Ahoj, kam chcete ísť?
Víťazný oblúk.
Víťazný oblúk? Na čo to chcete vidieť? Je nanič. A malý.
Všetci to vedia. Odkiaľ ste?
Z Paríža.
Prišli ste z Paríža, aby ste videli víťazný oblúk? Šibe vám?
Choďte k vášmu víťaznému oblúku a postavte sa ďalej.
Víťazný oblúk.
- Bože. - Poďme.
Víťazný oblúk.
Cumberland Gate, dobre.
Kadiaľ?
- Tamto. - Áno?
- Prečo tlieskajú? - Myslia si, že pretekáme.
- Dobrý deň. - Dobrý.
Odveziete nás, prosím?
Nie. Nevzdávajte sa. Už ste takmer tam.
- No tak. Dokážete to. - Ale my nesúťažíme.
Pozrite, nemôžete podvádzať. Nebolo by to fér.
- Áno, ale my... - Nie, nie.
- Podvodníkom nepomáham. - Poď.
- Prepáčte. - Prepáčte.
- Díky, kámo.
- Ahoj. - Ahoj. Kde ste boli?
- Ostali nejaké deti? - Čo?
- Deti. - Asi nie.
Tak... To nič.
Spoznali sme úžasné dievčatko.
Boli sme spolu celé poobedie. Asi sme sa jej páčili a...
- Nikki. - Bola... milá.
Nikki.
Prepáčte, ona...
Tu si. Bála som sa o teba.
- Poď, ideme do autobusu. - Mám tam tašku.
Dobre. Tak poď po ňu.
- Dám ti dole menovku. - Dobre.
Hneď sa vrátim. Počkaj.
Niektoré nie sú pripravené.
- Môžeme ísť, zlatko. - Dobre.
Hej.
Prečo plačeš?
Keď je to to pravé...
...plačeš.
TLAČIVÁ NA PREJAVENIE ZÁUJMU
DIEŤA, O KTORÉ SA ZAUJÍMATE: PRINCESS
Šťastná?
Áno.
Tak prečo máš hlavu v dlaniach?
Prestaň.
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová