Nesuprantu, kurių galų. Juk turiu marškinius į darbą.
Tau reikia daugiau drabužių. Juk nesi animacinio filmuko personažas.
Tu dabar - vadovas.
Negali į darbą vilkėti tų pačių marškinių, kuriuos vilkėjai per dėdės laidotuves.
O ir nebegalim sėdėt namie laukdami žinios, Džeimsai.
Tas dalykas, kurio lauki, nutinka tada, kai apie jį pamiršti.
Visi tai žino.
Nenoriu dėl sėkmės išduoti savo principų.
Vos paskirtas vadovu, iškart ėmiau vilkėti 34 svarus kainuojančius marškinius,
lyg būčiau pamiršęs, iš kur aš.
Džeisai, tu - ne Dilanas, perėjęs prie elektrinės gitaros.
Tau reikia atrodyti padoriai savo pirmąją dieną po paaukštinimo.
O, ne, čia - Karen.
Kviečia kartu eiti rinkti jai vestuvinės suknelės.
Ji nieko panašaus manęs nėra prašiusi.
Būtinai eisiu.
Gal ryt atsiprašysiu iš darbo, kad padaryčiau nuotakos koliažą.
Ne, nesąmonė. Padarysiu per porą valandų šįvakar.
- Žiūrėk! Kokie gražūs. - Taip.
- Labai mieli. - Tau patinka? Pažiūrėkim.
Taip. Neblogi.
- Taip? - Aš ne...
- Ne, palauk. - Taip?
- Čia - antytės. - Matau.
- Ne. Maniau, čia - taškeliai. - Ne, čia - antytės.
Niki, mano tėtis - iš Dagenhamo. 16-ikos metė mokyklą.
- Negaliu vilkėti marškinių su antimis. - Labai mielos antytės.
Nuolat seksiu, kad žmonės neprieitų per arti
ir kad nepamatytų antyčių.
- Per daug įtampos. - Atleisk. Mes juos pirksim.
Su jais atrodysi kaip suaugęs vyras, kaip vadovas, kaip tėtis.
- Bet aš noriu būti kietu tėčiu. - Ne, ne.
Vaikai nenori kietų tėvų. Mano draugė Sesilė turėjo kietus tėvus,
ir namų darbus jai teko ruošti ant mini batuto,
nes jos mama pardavė virtuvės stalą, kad susimokėtų už klounų kursus.
Mes būsim nuobodūs, gerai?
Dėl Džeimso.
Juk žinai, kad dar neaišku, ar jis mums atiteks?
- Taip. - Taip?
Žinau. Bet turiu gerą nuojautą.
Pažiūrėkim.
- Taip. Gerai. - Gerai?
Tinkamas dydis. Imam.
- Gražūs marškiniai. - Gerai.
Bičiuli, žinok, čia - mažos antytės.
Atrodo kaip taškeliai, bet ne. Čia - antytės.
Tavo žiniai.
DŽEIMSAS - 7 METAI UŽKLAUSA PATEIKTA
- Labas. - Nagi.
Labas.
Yra žinių dėl Džeimso?
Dar ne, bet tikimės, kad šiandien praneš.
- Aišku. - Beje...
Tik neišprotėkime...
KAREN VESTUVIŲ ALBUMAS
...kaip kiti.
Ne. Žinoma.
Juk nėr taip, kad apie šią dieną svajojau nuo vaikystės.
Aš - ne iš tų moterų.
Aš net nesikvėpinu.
Kvepiu tuo, kuo kvepia marškiniai iš labdaros parduotuvės.
Viskas gerai. Juk tai - tik suknelė.
Gerai.
- Dievulėliau. - O Dieve.
Koks čia karnavalas?
- Sveikutė. - Sveikutė.
- Labas, bandute. Ar aš pakankamai puošni? - Suknelių salonui? Taip, mama.
Taip, bet jis juk - prašmatnus, tiesa?
Jei atrodau per kukliai, palauksiu lauke.
- Nekvailiok. - Lauke tu nelauksi.
- Ar dažei sienas? - Ką?
Ne, nešioju šiuos marškinius.
- Eime? - Jėzau.
Eime.
- Kur jis? - Ten.
Fantastiška.
ŠIAURĖS LONDONO KALBŲ INSTITUTAS
Sveiki, bičiuliai.
Čia - saldainiai. Taigi, visi... Gerai.
Bičiuliai.
Bičiuliai, prašyčiau sekundėlės dėmesio.
Žmonės!
Piktosios raganos neliko.
Pagaliau miestelėnai - laisvi.
Ne, rimtai.
Norėčiau aptarti kelis dalykus.
Nuobodžius. Kuo greičiau, tuo geriau.
Taigi, užsidėsiu savo vadovo kepuraitę.
Užsirašiau kažkur. Sekundėlę.
PASKAMBINK JEI KĄ SUŽINOSI NX
BŪTINAI
GERAI
Aš tuoj. Taigi, prie reikalo.
Jūsų tvarkaraščiai nuo šiol bus suderinti su internetiniu dienynu, tad skaitykite.
Jei nebūčiau skaičiusi Anės Frank dienoraščio abitūros egzaminams,
dabar man būtų šakės, supranti?
Geras. Tikrai, juokinga.
Ne, rimtai. Sakau, skaitykite.
Dar noriu pakalbėti apie pamokų planavimą, nes...
Atleiskite. Turiu... Aha.
- Alio? - Sužinojai ką?
- Man - susirinkimas. - O tavo ryšys - geras?
Aš juk - Londone, kalbu telefonu, vadinasi...
Kaja, jie skirti visiems, girdi?
- O telefonas - pakrautas? - Buvo, bet tu nuolat man skambini.
- Džekai, bičiuli. - Nagi.
Turiu eiti.
Eikš.
Taip. Atsiprašau.
Bičiuliai, taigi, apie pamo...
Gerai. Vienas kartas, tada...
Gerai, sės... Sėskite visi.
Liaukitės.
Astra, Siena, Lavinja.
Šių suknelių pavadinimai
man primena panas, kurios mokykloj iš manęs tyčiodavosi.
Čia - pernelyg gražu. Aš verčiau eisiu.
- Po taurę? - Burbuliukai?
- Ačiū. - Į sveikatą.
- Labai miela. - Nesitikėjau.
- Į sveikatą. - Į sveikatą.
Taip, ne. Be nervų.
Sveikos, ponios. Kaip laikotės?
- Labas. - Darilas.
Labas.
Žmona susirgo. Atsiprašau, čia būnu retai, taigi...
Nieko neišmanau apie sukneles, bet visad būna pirmas kartas.
Taisau išmetamuosius vamzdžius.
Ji norėjo uždaryt saloną, bet, jei atvirai,
už vieną suknią gaunam kaip už dešimt vamzdžių,
todėl garažą uždariau. Suprantate?
Kuri jūsų teka?
- Karen. - Mano duktė.
Aišku. Geras. Sveikinu.
- Kuo vardu vyras? - Skotas.
Skotas? Tai - mano antrasis vardas.
- Nieko sau. - Įdomu.
Geras sutapimas. Tikra magija. Geras.
Taip.
O kokio stiliaus...
Kokios norėtumei?
Noriu atrodyt nešūdinai.
Aišku. Ne, suprantama.
Melinda.
Kryptis - „nešūdinai“.
- Laisvai. - Ačiū, mieloji.
- Eime su manim. - Eik, Karen.
Eik, pasilinksmink.
Smagu jai bus.
- „Struktūrinės liemens detalės“... - Man nepatinka.
Aišku.
Man labiau patinka tos, su... ilgomis.
- Rankovėmis? - Aha, rankovėmis. Būtent.
Taip, rankovėmis.
„Klasikinio A formos silueto šifono sijonas lengvai...“
- Ne! - Tai...
- Ji ir vėl išeina. - Taip.
- Ar žmona labai serga? - Labai.
Abiem galais. Vargšelė.
Tik pažiūrėkite. Čia jau kita šneka.
- Karen. - Man patinka.
- Taip. Labai graži. - Tikrai.
Kaip pasakė Pelenė: „Svajonė - širdies pašnibždėtas noras.“
Tai štai.
Nežinau. Gerai. O ką turėčiau jausti?
Kerol sako, kai surandi tą, apsiverki. Kriterijus - toks.
Aš neverkiau nuo 2012-ųjų.
Aš irgi nesu linkęs verkti, bet jei jau pravirkstu, tai...
- Varau kaip reikiant. - Tikrai?
Taip.
- Nusisek laikrodį. - O kam?
Negali segėti „Casio“ laikroduko prie 2 000 svarų vertės suknelės.
O kaip žinosiu laiką?
Tai bus tavo vestuvių diena. Žmonės tau pasakys laiką.
Todėl nuotakos ir vėluoja į bažnyčią.
Nes joms nuseginėja laikrodžius.
Neliesk manęs.
Pirmos jos vestuvės?
- Taip. - Taip.
O, taip. Smagiausios, tiesa?
Nagi, nagi.
Prašau.
- Pasiekim keturiasdešimt. - Keturiasdešimt, keturiasdešimt.
Gerai. Taigi...
Ne. Palaukit, neišeikit. Dar daug ką turim aptarti.
Bičiuliai, dar neaptarėm... negalit...
Dėl ko šaukė susirinkimą?
Kam kviest susirinkimą, jei neturi ką pasakyti?
Eina sau.
Man labai smagu.
Žinai, aš visad norėjau patekt į moterų kalėjimą.
Ten moterys draugauja ir taip toliau.
Kaip šita?
- Ne. - Ne.
Kaip manai, ar ji laiminga?
Taip. Laiminga.
Tu visad buvau laiminga.
Savotiškai.
Aš tik noriu, kad ji šypsotųsi.
Yra žinių?
Ne, dar ne.
Bet turiu gerą nuojautą.
Koks tai jausmas?
Koks?
Turėti vaikų. Turėti visa tai.
Lyg saulė šviestų tau į nugarą.
- Žinai, sykį bučiavausi su mergina. - Gerai, pakaks.
- Šita - nebloga. - Eime.
Ateinam.
- Ateinam. - Ateinam.
Karen.
- Ji - nuostabi. - Taip.
- Tikrai. - Tikrai?
Taip, tikrai. Nereali.
Tiesa? Absol...
Tikrai nereali.
- Aš verkiu, tiesa? - Taip.
Ateik pas mane.
Eina sau! Trys gabalai?
Jei paprašyčiau tavęs patarimo apie vadovavimą,
ar sugebėsi nesipūsti ir nenervinti?
- Žinoma, bičiuli. - Fredi.
- Tikrai? - Tikrai.
Tai ką man daryt?
Pasakysiu štai ką. Geru vadovu reikia gimti.
Vadovauti išmokt negalima.
- Sužinojau, kai mokiausi vadybos. - Pasipūtęs ir nervinantis.
- Sveikas, Džeisai. - Labas. Apsikabinam.
Štai.
Tikras britas.
- Yra naujienų dėl Džeimso? - Ne. Tikimės, šiandien ar rytoj.
Nori kmynų duonos?
- Ne, ačiū. Bandau riboti. - Paragauk.
Sakai?
Be nieko? Gerai.
- O Dieve. - Būtent.
Žinai, tai yra...
Aš jos apsėsta. Todėl ir neįperku buto.
- Kas nutiko? - Džeisonas nesusitvarko su pavaldiniais.
Nėra taip. Tai - kebliau.
Jie - mano draugai.
Taip nieko nebus.
Negali draugaut su pavaldiniais.
Kodėl?
Nes žmonėms patinka nekęsti savo bosų.
Ne visada.
- Ar nekentei savo bosės? - Taip, bet tai - kas kita...
Visi kartu einam į alinę ir visa kita.
O nederėtų, nes jie ten eina tam, kad apkalbėtų tave.
Klausyk, tu - pilotas, jie - keleiviai.
Kaip pasijustum, jei pilotas liautųsi pilotavęs,
ateitų, prisėstų šalia ir imtų kramsnoti riešutus?
Tu išsigąstum. Nes galvotum: „O kas pilotuoja lėktuvą“?
Tu - suaugęs vyras. Neprivalai visiems patikti.
Aišku.
Būk pasiruošęs po 20 minučių.
- Taip. - Bus smagu.
- Ateis boliviečiai. - Visi?
O, taip.
- Ačiū. - Į sveikatą.
Puiku. Protinga.
- Kaip tu, bičiuli? - Gerai.
- Nusivaręs nuo kojų. - Taip?
Grįžom 4 val. ryto,
7 val. jau važiavom padėti jos draugei persikraustyti į butą Voltamstou.
O, ne.
Ji - tokia energinga, nepailstanti.
Lyg nežinotų, ką reiškia nuleist rankas. Kada tai nutinka?
29-erių sostinėje, 32-ejų mažesniuose miestuose.
Taip. Aišku.
Alio.
- Ką? Kada? - Bėk, bėk.
Bėgu.
- Bėgu. Iki, bičiuli. - Sėkmės.
Ar paaiškino priežastį?
Galit pasakyti.
Gal jiems nepatiko, kaip prisistatė Džeisonas,
o gal nuotraukoje jis - per griežtas?
- Kodėl tik aš? - Atleisk, tai...
Gali būt ir mano kaltė.
Gal pasirodžiau per jauna motinystei?
Jie pasirinko kitą porą, nes jie turi Džeimso amžiaus vaiką.
Aišku.
Kaip nesąžininga,
nes vieną vaiką jie jau turi.
Ne, tai - suprantama.
Jam bus gera kartu žaisti su sese ar broliu, taigi...
Jam taip geriau, tiesa?
Žinau, kad labai jo laukėte, bet jis - ne paskutinis.
Tai ką darom toliau?
Kai reikalai nesiklosto, kaip norim,
tenka pakrutinti raktą spynoje, tiesa?
Gal norite susipažinti su daug vaikų?
Taip? Žinoma. Mes - už.
Geriau pamatyti mus gyvai.
- Rytoj. - Rytoj?
„Įvaikintojų diena.“
Maždaug kas pusmetį surenkame vaikus, kuriems nesuradome namų,
visus vaikų laukiančius žmones, suvedame juos į didelę šventę
ir žiūrime, kas bus.
Toli gražu ne pati geriausia sugedusios sistemos priemonė,
bet bus tortas, todėl visi ten sliūkiname.
Kiek vaikų ten bus?
Apie 20. Galimas galvos skausmas.
Taikau tokį pat požiūrį ieškodama vyro.
Suvesk visus krūvon kaip į buto apžiūrą.
Sutaupo laiko, nes mano amžiaus vyrų išvaizda labai greit prastėja.
Manoji prastėja ne taip greit, tad turiu privalumą.
Vadinasi, per dvi valandas teks užmegzti ryšį su vaiku
ir jam patikti...
vilkint kostiumą.
Aprangos tema - „Kuo norėjau būt užaugęs“.
- Tad mąstykite. - Gerai.
Ne. Būkit ramūs. Tiesiog pažaisit su vaikais futbolą parke.
Futbolą? Futbolas p...
- Gerai. - Taip.
Tik vėl pernelyg neįsijauskite.
Dieve, ne. Mes ir neįsijautėme. Tiesa?
- Ne. Dievuliau, ne. - Ne.
DŽEIMSAS
Kartais tenka prasilenkti laike.
Taip.
Šiek tiek panašu į išsiskyrimą.
Privalai tiesiog gyvent toliau.
Aš taip nemoku.
Aš draugauju su visais, su kuo miegojau.
Tai kelia nerimą.
Ką darysim su tais kostiumais?
Kuo norėjai būt užaugusi?
Aš norėjau dirbti telefonu automobilių nuomos įmonėje. Taigi...
- Duokš penkis. - Man pavyko.
Labai dėkoju. O tu?
- Tėčio draugu Maiklu. - Rimtai?
Taip. Su juo būdavo labai linksma.
Paskui paaugęs supratau, kad jis buvos tiesiog alkoholikas.
Aišku.
Jis mirė. Amžiną jam atilsį.
Mirtinai nusigėrė.
Ar mums viskas gerai?
Taip.
Mes patiksim vaikams, tiesa?
Taip.
Penė teisi. Nereikia persistengti.
Paspardysim kamuolį
su vaikais.
Taip.
O, šūdas.
Turim 20 minučių, tad suktis teks greit.
Puiku. Aš žinau, ko noriu.
KARNAVALINIAI IR VINTAŽINIAI KOSTIUMAI
- Štai, gal šita? - Ne.
Nėr nieko padoraus.
Ar yra bent vienas neseksualizuotas gyvūnas?
Šarvuotis? Žaviu jo nepadarysi.
Atleiskite. Sveiki.
Gal turite kokių pozityvių kostiumų moterims?
Turim tokių rolių žaidimams, kairėje.
Ne. Vakarėlio tema - kuo norėjai būt užaugęs.
Gal yra kokių verslininkių, daktarių, advokačių.
Kažko panašaus.
Turim teisėją.
Taip. Tobula.
Siaubas.
Taip.
Atsiprašau, bet taip apsirengusi neisiu.
Tu...
Tiek to. Gal princesę?
Princesėms visad šypsosi sėkmė.
Žinai, kaip gyvena tikros princesės? Apgailėtinai.
Ne visos mergaitės nori būt princesėmis.
Tikrai nelinkėčiau dukrai tapti princese.
Ar čia yra nors vienas kostiumas, nežeminantis moterų?
- Truputį jaudinuosi. - Ką sakai?
Sakau, truputį jaudinuosi.
- Suprantu. - Ir man karšta.
Kaip su tokiu kailiu išgyvent Kenijoje?
Pagalvojau,
gal parodyt kovos menų judesių, kad padaryčiau įspūdį?
- Iš paauglystės? - Ką pasakysi?
Parodyk.
- Pastovėk minutę. - Palaikysiu šalmą.
Taigi, šitaip...
Pats sugalvojai?
Ne, aš... Daug ką pamiršau.
Bet galimas daiktas, tai - į naudą,
nes jei aš nežinau judesių sekos, nežinos ir kiti.
- Taip. - Taigi...
Aš to nedaryčiau.
- Atiduok šalmą. - Imk.
UGNIAGESYS
Žinojau, kad būsim vieni su kostiumais.
Ir gerai.
- Mus įsimins. - Aha.
- Gal užkalbinkim kokį vaiką? - Gerai.
Žiūrėk, jis sėdi vienas.
Greičiau, kol kas nors nepriėjo.
Labas.
- Labas, bičiuli. Kaip tu? - Labas.
- Aš - Niki. Čia - Džeisonas.
Sveikas.
- Kuo tu vardu? - Itanas.
- Labas, Itanai. Kas čia? - Mano draugas.
Ar žinai, ko mes atėjome?
Norime pažaisti su tavim, gal mes tau patiksim.
O kam?
Gal norėsi eiti į mūsų namus ir gyventi su mumis.
Ne.
O, ne. Viskas gerai. Ne dabar.
- Ne, ne. - Itanai?
Viskas gerai. Mes nieko nedarėme.
Su gimimo diena
Sveikiname tave
- Šūdas. - Aišku.
- Aš nenoriu pas juos. - Atleiskite, atsiprašome.
- Atsiprašau. - Taip, atsiprašome.
- Sakei, kad čia. - Nes taip maniau.
- Kamberlando vartai. - Ne, reikalingas Kamberlando Grynas.
Kažkur netoli.
Ne, Kamberlando vartai - Haid parke, Niki.
- O čia - Ridžento parkas. - O, šūdas.
- Ar gali bėgti? - Taip.
Tada bėgam. Greičiau.
Autobusas, Džeisai.
Ačiū.
Spėsim. Žiūrėk.
- Mes spėsim, aišku? Lygiai. - Aišku.
- Viskas gerai. - O Dieve.
Spėsim.
Bonjour. Marmuro arka.
Kurios Marmuro arkos reikia? Metro ar ne metro?
Ar jums reikia Marmuro arkos metro stotelės?
Metro? Stotelės?
- Po galais. - Dieve mano.
Ne, Marmuro arka. Bâtiment su marmuru.
Pakaks.
- Sveiki. - Sveiki, kur norite išlipti?
- Marmuro arka. - Marmuro arka.
Kurių galų jums ta Marmuro arka? Neverta. Ji - mažytė.
Visi tai žino. Iš kur jūs?
Paryžius.
Iš Paryžiaus? Atvykot iš Paryžiaus pamatyt Marmuro arką? Gal proto netekot?
Nesulyginsi su Triumfo arka. Juk tai - Marmuro arka.
Marmuro arka.
- Dieve mano. - Greičiau.
Marmuro arka.
Kamberlando vartai.
Kur?
Čia.
- Ko jie mums ploja? - Mano, kad dalyvaujam linksmajame bėgime.
- Labas, bičiuli. - Sveiki.
Gali nuvežti mus į kitą parko galą?
Ne, nepasiduokite. Finišas - čia pat.
- Jums pavyks. - Mes nedalyvaujam bėgime.
Apgaudinėti nepadėsiu. Nesąžininga kitų atžvilgiu.
- Bet mes ne... - Ne, ne.
- Apgavikams nepadėsiu. Tai jau ne. - Bėgam.
- Atsiprašom. - Atsiprašom.
- Ačiū, bičiuli.
- Sveiki. - Sveiki. Kur jūs buvot?
- Ar vaikų nebeliko? - Ką?
- Vaikų. - Nemanau.
Nieko tokio.
Mes susipažinome su nuostabia mergaite.
Visą popietę su ja praleidom. Regis, mes jai patikom. Ir...
- Niki. - Ji buvo... labai miela.
Niki.
Atleiskit. Ji...
Štai kur tu. Jau buvau ėmusi nerimauti.
- Eime į autobusą. - Kur mano krepšys?
Eime. Paimkime.
- Nuimsiu tavo lipduką. - Gerai.
Aš tuoj. Sekundėlę palauk.
Kai kurie jų - nepasiruošę.
- Gerai, širdele. Eime. - Gerai.
PRINCESĖ
Ko verki?
Nes kai randi tą...
PRINCESĖ
...apsiverki.
UŽKLAUSOS
NIKI NIUMAN, DŽEISONAS ROSAS
VAIKAS (-AI), APIE KURIUOS NORĖTUMĖTE DAUGIAU SUŽINOTI: PRINCESĖ
Laiminga?
Taip.
Tai ko tavo galva - ant kelių?
Nutilk.
Išvertė Egidija Tučkuvienė