Negaliu patikėti. Tik pažiūrėk į tai…
Lagaminas neužsidaro. Per daug daiktų.
Kodėl skrendame „SpeedyJet“ oro linijomis?
Vienas jų lėktuvas aną mėnesį nuslydo nuo pakilimo tako.
Ar dėl tų riestainėlių, kuriuos dalina skrydžio metu?
Ir dėl jų, taip. Bet ne vien dėl to.
Ar tikrai nereikėjo prašyti Karen, kad pabūtų su vaikais?
Visą gyvenimą prižiūriu Tailerį. Rimtai?
Ne, žinau, bet jį paliko Barbara, o jis sunkiai išgyvena netektis.
Netekęs vieno, jis apsėstai ima domėtis kitu.
Nenorim, kad pasikartotų
atvejis, kai, pametęs šaukštelį, jis ėmė išgyventi dėl vulkanų.
Viskas gerai. Atpažįstu tuos ženklus.
Neleisk jam užsiciklinti.
Parodyk man kvietimą. Gal viso to mums nereikia.
Gal aprangos stilius bus, nežinau, bohemiška prabanga basomis.
Ar kvietimas ne pas tave?
Kodėl pas mane? Lorė tavo draugė.
Tu jį paėmei, kai gavome paštu.
- Gavom jį paštu? - Tikriausiai, taip.
Vadinasi, matei jį?
- Tu sakei, kad matei. - Aš jo nemačiau.
Ei?
Džeisonai. Ar tu įsitikinęs, jog mes iš tiesų pakviesti į vestuves?
Ei, Taileri! Eikš čia! Verta pamatyti!
Liaukis. Žinoma, kad pakviesti.
Ar ji tikrai sakė: „Kviečiu jus į savo vestuves?“
Taip, ji sakė… ji tokia:
„Žiūrėkit, kokį grožį radom savo vestuvėms.“
Ir tada ji atsiuntė krūvą nuotraukų į univero grupę.
- Parodyk man tą žinutę. - Gerai, tuoj.
Radau. Taip, matai? Taip.
Taileri! Rimtai pražiopsosi!
Ne, Džeisai, manau, ji tik pasakė tau apie tai.
Kodėl užsakei viešbutį į renginį, į kurį mes net nepakviesti?
Maniau, mus pakvies…
Dieve mano.
…ir norėjau nedelsti, kol dar buvo pigesnių kambarių.
Kai kurie jų kainavo po 400 svarų. Nesusiturėjau. Prakeikimas.
Puiku, įsigijome kelionę į Toskaną,
į vestuves, į kurias mūsų nė nepakvietė.
Nuostabu.
Pinigų dabar nebeatgausim, taip?
Vis tiek skrendam?
Ne! Be kvietimo aš tose vestuvėse nesirodysiu.
Mes jų net nematysim. Varinėsim sau ten, kur norėsim.
Manau, San Kimentas didelis miestas, ne?
Na…
Taip, vestuvės, matyt, bus kuklios.
- Taip. - Galbūt, iš viso jų nesutiksim.
Jei mūsų nepakvietė, matyt, bus tik artimieji.
Būtent.
O mums tikrai reikia
pabūti dviese, tiesa?
- Žinoma. - Šiurkštu.
Taip, gerai tuomet. Skrendam.
Ką?
Jei išmesiu drabužius vestuvėms,
gal pavyks uždaryti lagaminą?
Jei atvirai,
vestuvės yra blogiausia dalis kelionėje į vestuves.
- Taip. - Paėmei dovaną?
- Taip, po galais. - Taip.
- Ir žinai, ką? - Ne.
- Jie jos negaus. - Tikrai ne.
Puiku. Mums lieka lėkščių rinkinys ir mums nereiks būt vestuvėse.
Duokš penkis!
- Padėtis gerėja! - Taip. Puiku.
Tikrai buvo verta pamatyt.
Tuoj aš jį. Taileri, šok man ant nugaros.
Ar atiduosi man savo riestainėlius, kai išdalins?
- Taip. - Gerai.
- Atleiskit, mėgstate riestainėlius? - Džeisonai.
Jie būna su raudonėliais.
Labai skanūs. Kitur tokių negausi.
- Negali patylėt? - Patikėk, bandžiau.
Aš skaitau.
Ar kas nors pasikeitė po paskutinio mūsų skrydžio?
Tai reguliariai atnaujinama.
Ir skiriasi, priklausomai nuo oro linijų. Ir lėktuvo tipo. Taigi…
Nes jei nemėgstate, galite jų paprašyti? Nes aš…
Liaukis kaulijęs riestainėlių.
Atsiprašau.
Pagaliau. Tuoj apsisysiosiu.
Kaip jau sakiau, paprašykite. O aš juos paimsiu iš jūsų.
Nuotakos! O Dieve.
- Jos irgi čia. - Kas?
- Klerė su Lore. - Ką?
Penki reisai per dieną, o jos būtent šiame.
- Kur? - Nežiūrėk!
- Gerai, apsigaubkim. - Ką?
Slėpkis.
Riestainėlių?
- Arbatos, kavos? - Ne.
Ne, ačiū.
- Riestainėlių? - Taip, prašyčiau.
Ne, ačiū. Atleiskit. Ačiū.
Arbatos, kavos?
FAKTAI APIE MEDŪZAS
Jie nusileido.
NIKI ŽINUTĖ
GERAI PAKRATĖ. ĮSIVAIZDUOK, TAI BŪTŲ PASKUTINĖS MANO ŽINUTĖS JUMS HAHA
KAIP TAILERIS? UŽSICIKLINO?
VISKAS JAM GERAI.
Ar žinojai, kad medūzų yra virš 2 000 rūšių?
Nea.
Mes čia nesusiliesim su minia.
Ne. Tai viena ramiausių vietų Žemėje.
- O, taip. - Absoliutus košmaras.
Eime greičiau. Paskubam. Mačiau, kaip jos sėdo į taksi už mūsų.
- Ačiū! - Viso!
Viso!
Mūsų restoranas gamina šiuolaikinius itališkus patiekalus…
- Geras. - …iš sezoninių vietos produktų.
Labai atviras valgomasis.
Taip. Ne, labai atviras. Čia nepasislėpsi.
O neturite pertvarų?
Pertvarų?
Nieko tokio, užsisakysim į kambarį.
- Aha. Į kambarį. - Taip, į kambarį.
Gerai.
- Jūsų raktai. - Ačiū.
O Dieve.
Gražiau nei nuotraukose.
Ten Lorė su Klere. Girdžiu jas. Girdžiu.
- Greičiau. Bėgam. - Gerai.
- Ačiū. Nagi. - Ačiū.
Paskubėkim.
Kaip gražu.
O Dieve. Jau atvažiavot.
Kas?
Čia visa mūsų gauja iš univero.
Betė. Abė. Tiz. Džeikė?
Kas per… Kodėl čia Džeikė?
- Džeisonai. Greičiau. - Džeikė rasistė.
Greičiau.
Nagi. Mūsų kambarys! Ten.
- Greičiau. - Taip.
Uždaryk duris!
Jie visi susirinko terasoje taurei vyno.
Taip.
Gražiai ten viskas.
Abė negeria.
Juk nemanai, kad ji laukiasi, ką?
Nikas su nauja mergina?
O kas nutiko Džesei? Man patiko Džesė.
Velnias.
Buvau įsitikinęs, kad esu Lorės draugas.
Buvau pas jos tėvus, nes apsimetėm pora,
kad jiems palengvėtų, kai ji prisipažins, kad yra lesbietė.
- Ką žiūri? - „Omicidio a Roma“.
Aš nesuprantu itališkai, Niki.
Viešbučio TV rodo tik šitą filmą.
Arba jis, arba liūdesys pro langą.
O Dieve. Ar ten Patriša?
Patrišą pakvietė, o mūsų – ne?
Ji jos osteopatė, Niki. Aš ją rekomendavau.
Jos osteopatė ten linksminasi, o mes lindime čia?
Neįtikėtina. Patriša?
Tiek to. Primečiau mums tvarkaraštį.
Iškišim nosis įkvėpti oro tarp 6.00 ir 6.30 val.,
tada nuo 6.30 iki 22.00 val. ilsėsimės kambary.
Po to trumpam išeisim pasivaikščioti į terasą.
Sutemus.
Tyčiojiesi?
Arba… Ne, beje…
Mačiau, kad čia rengiama ekskursija į vietos vienuolyną.
Pala, neskubėk vertinti. Ten yra išlikusi originali akmens siena.
Ko anksčiau nesakei?
Pati sakei, kad turim pabūti dviese.
Taip, Džeisai. Kaip pora, o ne kaip įkaitai.
Na…
Vis tiek smagu visus matyti.
Reikėjo paprašyt Karen prižiūrėti vaikus.
Nes Dievas žino, ko jie gali prisigalvoti.
…bet „Mona Liza“ nebuvo tik šiaip užsakymas.
Nuleisk koją.
Leonardas daug metų laikė šį paveikslą pas save,
tobulino jį dar ilgai po to, kai išvyko iš Florencijos.
Viskas, dešimt valandų. Eime.
Gal apsimaut kelnes? Gal jie pažins mane iš kojų?
Niki, net aš nepažinčiau tavęs iš kojų. Eime.
Kaip liūdna.
Akiniai nuo saulės tave ne itin maskuoja.
Nes jie dengia mažiau veido, nei žmogui su normalaus dydžio galva.
Gerai. Eime.
Taip.
Niki. Eime.
Pala. Džeisai.
Jis tuoj jai pasakys…
Žiūrėk.
- Gerai. Eime. - Gerai.
Atrodo, gražu. Jei tik galėtume matyti.
Taip. Labai smagu būti tokioje gražioje vietoje,
kokia, tikiuosi, ji yra.
Puikios toskaniškos spalvos.
Galbūt.
O Dieve.
Labai noriu paplaukioti.
Taip.
Bet mes neturim maudymosi kostiumėlių.
Ne.
Man patinka pelėdų garsai.
Gal įsigykim pelėdą? Ar čia kalba atostogų impulsyvumas?
Palauk, kol skrisim atgal.
Tik pažvelk.
Kaip normali pora, išvykusi savaitgalio atostogų.
Lore.
Lore, nedaryk to.
Aš turiu teisę turėti nuomonę, Klere.
Tu dabar keli konfliktą, kad pabėgtum nuo nerimo.
- Tai svarbu. - Kaip valgau sriubą?
- Taip. Tu srebi. - Lipk!
Ji buvo karšta, todėl taip ir valgiau.
O Dieve, taip. Nes tu tokia, taip?
Negali palaukti. Nei su sriuba, nei su vestuvėmis.
Gerai, nepanikuokime.
Mes žinojom, kad taip bus.
Tam ir atsivežėm raminamąjį suktuką.
Dieve mano.
Kodėl kai tu nerimauji, vadini tai atsakomybe,
bet kai aš imu nerimauti, tada: „Ji tokia, taip, taip.
Ji panikuoja. Duokime jai suktuką.“
Nes aš nerimauju dėl to, ar bus šaldytuvas tavo tetos insulinui,
o tu – dėl to, kaip valgau sriubą.
Tai kodėl verti mane repetuoti vakarienę, jei nenori girdėt įvertinimo?
Nedrįsk sakyti, kad nep…
Tai aš neišklausau įvertinimo?
O kaip dėl kėdžių užvalkalų?
Siunčiau nuorodą. O tu patvirtinai mėlynus dryžius.
Nes maniau, kad dryžiai bus platesni!
O Dieve.
Džeisai!
Bet tu kalbėjai su ta moterim!
Ją ištiko panikos priepuolis.
- Mane irgi. - Eina sau.
Iš esmės.
Negaliu nuolat, girdi?
Aš parašiau tavo įžadus.
- Jau 35 min. - Spręsk pati.
Kiek laiko lesbietės barasi?
Nėra vyro, kuris pasakytų: „Gerai, kaip nori“ ir išeitų.
Ką tik Klerė pasakė Lorei,
kad nesijautė matoma per tuos pietus 2011-ais,
o Lorė iškart suprato, ką ji turėjo galvoje.
Tai dvi moterys, Džeisai.
Abi nepamiršta nieko,
kas nutiko nuo tada, kai jos kartu.
Įsitaisyk patogiai.
Niki?
Ar kada mylėjaisi ant šezlongo šalia baseino generatoriaus?
Taip.
Ei.
Gal pavalgykim ir vėl kambaryje?
Ne, Džeisai, nebegaliu valgyt kambary lyg namų arešto sąlygom.
Jaučiuosi kaip „WikiLeaks“ vyrukas.
O Dievuliau. Tik pažiūrėk, koks meniu.
- Itališki kiaušiniai debesyse. - Ką?
Fritata su maskarpone ir špinatais.
Kanelės.
Viskas, visi išėjo. Galim eiti.
Galima…
Apgailestauju. Restoranas uždarytas.
- Juokaujate? - Ką?
Maisto nebėra.
Neturite nieko valgyti?
Labai prašau.
Niki?
Kodėl jie į mus spokso? Jie rodo į mus.
Taip. Jie mano, kad mes įžymybės.
Ką? Kodėl?
Nes mes labai maskuojamės
ir išeiname iš kambario, tik jei nėr žmonių.
Ir kas mes tokie, jų manymu?
- Jie mano, kad esi Setas Rogenas. - Setas Rogenas?
Taip, girdėjau, kaip jos kikendamos tai sakė.
Labukas, panelės.
- Džeisai. - Ką?
- O kas tu tokia, jų nuomone? - Tavo PR.
Aš nieko prieš, šiaip jau.
Manau, kad Seto Rogeno PR yra įspūdinga asmenybė.
Taip. Puikiai dirbi, šiaip jau.
Jūsų galva tikrovėje kur kas didesnė.
Taip. Man dažnai taip sako.
- Labas. Čia tik mes. - Labas.
Kaip laikotės?
Kaip viskas? Gerai?
- Taip, gerai. - Ar jis užsiciklino?
O Dieve. Tai tu užsiciklinai.
Jam viskas gerai.
Nebegaliu kalbėt. Sėkmės vengiant draugų.
- Gerai. Iki, myliu… - Iki!
Ar labai užsiėmusi? Turiu išsikraustyti iš sandėlio.
Ką? Kodėl?
Padidino nuomą.
Galim pasinaudot tavo mašina? Negaliu vairuoti čia.
Nei Ispanijoj. Bet jie čia tikrina, taigi…
Gerai. Taip.
Galėčiau gal savaitės pabaigoje.
- Ne, reikia šiandien. - Šiandien?
Taip, neilgam. Aš viską susidėjau.
Taip, gerai…
Pala, turiu… Paimsiu raktelius.
Aš beveik viską susidėjau.
Gal turi tuščių dėžių?
Ir lipnios juostos!
Ir plastikinių maišų!
Taileri, turiu išeit. Kat paprašė jai padėti.
- Tu ir toliau žaisi? - Aha.
Tik nepradėk kvailioti!
DIDŽIOSIOS MEDŪZOS KELIONĖS
Medūzos egzistavo dar iki dinozaurų.
Seniausias daugialąstis gyvūnas Žemėje…
Absurdas.
Eime kur nors iš čia. Prašau.
Kur? Į vienuolyną?
Ten būsim saugūs. O ką?
Visi liks čia ruoštis vestuvėms.
Arba vėl pilstysim vandenį kriauklėje.
Rinkis.
- Eime! - Gerai.
Gaila, kad tenka iš čia kraustytis. Tau čia patiko.
Taip. Tiems žmonėms rūpi tik pinigai.
Rimtai? Maniau, čia buvo menininkų kolektyvas.
Taip, bet jie visi lindi komercinio meno kišenėse ar kaip ten.
Žinau, kad sunku, bet
aš tau dėkinga, kad, tipo,
stengiesi ir taip toliau.
Labai smagu, kad tu čia.
Kaip Taileris po išsiskyrimo?
Gerai.
- Taip? - Taip.
Medūzų keliones lemia srovės.
Bet srovėms susiliejus, jos susiburia.
Ir didžiulis jų pulkas ima vieningai judėti.
Jūros srovėms nurimus, jos ir vėl išsiskirsto
ir toliau keliauja vienos.
Kur čia?
Hampstedo Viržyne.
Vaikystėje vežiodavau ten tave vėžimėliu.
2011 M. LIEPOS 11 D.
- Mėtydavai duoną į antis. - Antims?
Ne. Į antis.
Kokia buvau vaikystėje?
Siaubūnė.
Pirkau tau lėles.
O tu nutraukdavai joms kojas ir rankas.
Tokia pikta.
- Kodėl tokia buvau? - Nežinau.
Kodėl pavadinai mane Princese?
Tokia mada buvo Ist Ende. Visos tais laikais buvo Princesės.
Vidutinės klasės šeimos nenorėjo įsivaikinti mergaitės tokiu vardu.
Neverta būt su tokiais, kuriems nepatinki tokia, kokia esi.
Vis tiek iki galo nesuprantu, kodėl išvykai.
Jei atvirai, pati stengiuos tai suprast.
Ar galvodavai apie mus?
Nuolat.
Ispanijoje turėjau krūvas nuotraukų…
SAMUJAUS SALA, 2014 M.
…bet teko išmesti, nes netilpo į lagaminą.
Nemėgstu palikinėti daiktų.
Gerai, bus gera diena. Juk vienuolyne nebus labai blogai.
Bus labai linksma. Disneilende irgi yra vienas.
Ačiū.
- Ei, panele! Nelieskit. - Neliesk.
Atsiprašau.
Ne.
Taip.
Eime atgal. Baisiai nuobodu.
Greičiau, Niki, bėgam!
Eime išgerti.
Sveiki.
Princesė neatsiliepia.
Akivaizdu, jog jie abu nebegyvi. Reikėjo paprašyt Karen prižiūrėti juos.
Gal pabandyk nors trumpam apie juos negalvoti?
Pabandyk.
Ne, jaučiuosi lyg krisčiau.
Gerai, klausyk.
Leisk man apie juos pagalvoti vietoj tavęs. Gerai?
- Rimtai? - Taip.
- Pažadi? - Galiu pradėti?
- Taip. - Vienas, du, trys.
Kaip gera.
Dieve, ar kiti nuolat taip jaučiasi?
Nesiliauk.
Taigi, ši pertraukėlė privertė mane suprasti…
Kokia tu greita.
Kad neteisingai elgiausi.
Aš laukdavau problemų.
Gal Princesė iš tiesų yra emocionaliai brandesnė nei maniau?
Dabar visi paaugliai tokie.
Septyniolika yra nauji 30.
Beje, ir 40 yra nauji 30, taigi, mes iš esmės vienmetės.
Žinoma, taip.
Nebereikia man būti tokiai ciniškai.
Turiu suvokti, jog kartais problemos išsisprendžia.
Ar galiu panerimauti dėl ko nors už tave?
Gal truputį dėl mokslų.
Abejoju, ar būsiu geras socialinis darbuotojas, Niki.
Manau, galbūt turiu energijos padėt tiems, kuriuos myliu.
Bet nemanau, kad galiu padėti kitiems.
O ką tada darytum?
Galėčiau vėl dirbti taksistu, spėju.
Manau, man reikia suvokti, kad problemos ne visada išsisprendžia.
Nežinau.
Pala. Tai suvokėme, kad abiem nesiseka?
Taip, bet tai nėra blogai.
Pažiūrėk į šį vaizdą.
Jis toks pat, kaip ir tiems, kuriems sekasi.
Ar tavo naujas butas toli?
Nes turiu grįžti pas Tailerį, negaliu jo ilgam palikti.
Vargšas Taileris.
Palauk.
Ką darai?
Ieškau buto.
Ką?
Tik dabar jo ieškai?
Taip, o kas?
Nepasirūpinai tuo iš anksto?
Aš ką tik praradau darbą ir išsikrausčiau.
Dieve mano.
Mama, kaip baisu! Kas nutiko su darbu?
Tiesiog nepavyko.
Bet juk gerai sekėsi!
Ar žinai, kiek laiko turi sektis gerai,
kad iš tiesų būtų gerai?
Man niekada nesiseka ilgą laiką.
Mes turėjom planą, mama.
Aš tiesiog nematau to buto. Suplanuoto.
Toks gyvenimas ne man.
Geras.
Tai ką, nakvosi mašinoje?
Dar negalvoju taip toli į ateitį.
Tai šiąnakt!
Kažką surasiu, girdi?
Visada surandu. Viskas gerai.
Atleiskite, kas atsitiko?
Jaunosios nebėra.
Mirė?
Ne. Dingo.
- Niekas jos neranda. - Dieve mano.
Taip.
Kaip baisu.
Filmą „Užkibo“ ilgai filmavom, visi tapom kaip šeima.
Dėl Dievo meilės, Džeisonai…
Geri prisiminimai. Smagu buvo, bičiuli.
Kas?
Lorė dingo. Pabėgo kažkur.
Kuria prasme? Kur pabėgo?
Geras klausimas, Džeisai. Problema išspręsta.
Mūsų viešbutis ant kalvos viršūnės. Kur ji galėjo pasislėpti?
- Taip. Ji ten. - Taip?
Ką darom? Pasakysi padavėjai ar…
Džeisai, ji atrodo tokia liūdna.
Tikrai.
Kokia nesąmonė.
- Lore? - Lore?
Džeisonai? Ką? Pala, Niki? Ką jūs čia veikiate?
Žinai…
Žinai, ką tai reiškia?
- Aišku. - Taip.
Pameni, kaip rodei šios vietos nuotraukas?
- Šio viešbučio. - Kurias įkėlei į grupę?
Man labai patiko.
Ir rezervavome čia kambarį būtent jūsų vestuvių dienai!
Visai netyčia!
Ką? Nieko sau!
- Taip. Beprotiška. - Iš tiesų nieko sau.
- Atleiskit, kad jūsų nepakvietėm. - Nieko.
Tiesiog išlaidos taip išaugo, jog kvietėm tik mažą grupelę.
Ir osteopatę.
Ką sakei, Niki?
Sakau, senas takas labai.
- Koks nuostabus senas takas. - Žavingas.
- Akmens? - Manau, čia akmuo.
Manau, jog akmuo.
Beprotiškai sudėtas.
Ar tau viskas gerai?
Tavęs visi ieško.
Taip.
Kas nutiko?
Aš neabejojau dėl mūsų santykių, kai mes tiesiog susitikinėjome.
O dabar čia suskrido žmonės.
Tapo rimta.
Taip.
Kalbama apie visą likusį gyvenimą.
Ir ji bus paskutinė moteris, kurią matysiu nuogą.
Mes susituokę aštuonerius metus…
- Aštuonerius. - …taip.
Jei gerai pamenu, mačiau bent 30 nuogų moterų per šį laiką.
- Tikrai? - Taip, daugmaž.
Taip, vidutiniškai po keturias per metus.
- Taip. - Pavyzdžiui,
meno parodose, Prancūzijos paplūdimiuose.
Neseniai per klaidą įėjau į moterų persirengimo kambarį per jogą.
Ten pamačiau kokias aštuonias iš tų 30-ies.
Manau, mes tolstame nuo problemos.
Ne, ne,
- tai padeda, rimtai. - Taip?
Gal tai buvo tik mintis.
Ir, ištarus ją garsiai, ji ims ir išnyks.
O dabar jau ir tetos sulėkė.
Gal negalvok apie tai, jog praleisi likusį gyvenimą su ja.
Taip.
Galvok apie tai, jei jos tavo gyvenime nebus.
Kaip dėl to jautiesi?
- Nežinau. Siaubingai. - Matai?
Man regis, tikras klausimas yra…
ar nori būti su ja rytoj?
Taip, noriu.
Tai eik pas ją.
Ir taip daryk kiekvieną mielą dieną.
- Ar lengviau? - Taip.
- Taip? - Taip, palengvėjo.
- Taip. - Aha.
Eime tuomet.
- Keturias per metus? - Keturias per metus, taip.
Tačiau tu gali
būti moterų persirengimo kambariuose kiek panorėjusi.
Todėl pamatysi jų daugiau.
- Taip, po galais. - Tiesa.
SVAJOK! MYLIU, SETAS X
RIESTAINĖLIAI
DRABUŽIAI IR DAIKTAI
Reikėjo paprašyt Karen prižiūrėti vaikus.
Taip.
Išvertė Egidija Namavičė