Neuvěřitelný. Podívejte se na to. To…
Ten kufr nejde zavřít. Máš v něm moc věcí.
Proč letíme SpeedyJetem?
Minulý měsíc jim letadlo sjelo z ranveje.
Aha. Protože podávají ty preclíčky, co máš rád?
To jsem vzal do úvahy. Jo. Ale nejen to.
Neměla by nám Karen pohlídat děti?
Tylera hlídám celej život. To fakt?
Jenže se s ním rozešla Barbara a on to nenese dobře.
Zase bude něčím posedlý.
Jako když přišel o oblíbenou lžičku a zbláznil se do sopek.
V pohodě. Pohlídám to.
Ať se na nic neupíná.
Ukaž pozvánku. Možná vše nepotřebujeme. Třeba ta svatba bude hipísácká a naboso.
- Nemáš ji ty? - Proč? Laurie je tvá kámoška.
Doručili ji tobě.
- Doručili ji? - Určitě.
Takže jsi ji viděl?
- Řeklas, žes ji viděla ty. - Ne.
Ne?
Jasone, jsi si naprosto jistý, že jsme na tu svatbu pozvaní?
Hej, Tylere! Pojď sem! Tohle stojí za to!
Nesýčkuj. Samozřejmě že jo.
Určitě řekla: „Přijeďte na svatbu.“?
Jo, řekla… Povídá: „Podívejte, našly jsme skvělý místo pro svatbu.“
Pak poslala spoustu fotek do univerzitní skupiny.
- Ukaž mi to. - Jasně.
Tady. Vidíš? Jo.
Tylere, uteče ti to!
Ne, Jasi, jen vám o tom říkala.
Ty jsi zarezervoval hotel, když nás nepozvaly?
Já myslel, že nás pozvou.
- Proboha. - Spěchal jsem kvůli levnýmu pokoji.
Některý stojí čtyři kila. Jednal jsem instinktivně, krucinál.
Máme dovču v Toskánsku na místě svatby, na kterou nás nepozvali.
Paráda.
Peníze už nám nevrátí, co?
Tak pojedeme, ne?
Ne! Bez pozvání na svatbu nejdu.
Neuvidíme je. Budeme venku.
San Chimento je určitě velký, ne?
No…
Bude to malá svatba.
- Jo. - Snad nikoho nepotkáme.
Když nás nepozvaly, tak asi pojede jen rodina.
Přesně tak.
Potřebujeme spolu strávit čas sami.
- No prosím. - Hnusný.
Tak jo. Pojedeme.
Cože?
Když vyhodím ty šaty na svatbu, půjde to zavřít.
No, upřímně, svatba je nejhorší část takové dovolené, ne?
- Jo. - Koupils dárek?
- Mám ho. - Jo.
- Víš co? - Ne.
- Nedostanou ho. - Ne.
Takže máme další ubrousky a nemusíme na svatbu.
Pojď!
- Dobrý vyhlídky. - Jo.
Stojí to za to.
Nezapnu to. Tylere, vylez mi na záda.
Dáš mi pak svoje preclíčky?
- Jo. - Jo.
- Máte ráda preclíčky? - Jasi.
Je v nich oregano. Jsou moc dobrý. Jinde je neseženeš.
- Ticho. - Sháněl jsem je.
Čtu si tohle.
Oni to od minula změnili?
Obnovujou to pravidelně.
A každá aerolinka to má jinak. Taky podle letadla, takže…
- Jestli je ráda nemáte, vezmete si? Pak… - Přestaneš lidi prosit o preclíčky?
Promiň.
Konečně. Já myslela, že prasknu.
Vezměte si je. A pak vám s nima pomůžu.
Nevěsty! Bože.
- Jsou tady v letadle. - Kdo?
- Claire a Laurie. - Cože?
Pět letů denně, a jsou tu.
- Kde? - Nedívej se tam!
- Přikryj se. - Cože?
Schovej se.
Dáte si preclíčky?
- Kávu, nebo čaj? - Ne.
Ne, děkuju.
- Dáte si preclíčky? - Ano, prosím.
Ne, děkujeme. Pardon. Děkujeme.
Kávu, nebo čaj?
ZAJÍMAVOSTI O MEDÚZÁCH
Přistáli.
NIKKI ZPRÁVA
LETADLO DRNCALO. CO TYLER? NEUPÍNÁ SE K NIČEMU?
JE V POHODĚ.
Víš, že existuje víc než 2 000 druhů medúz?
Ne.
No, tady s davem nesplyneme, co?
Tohle je to nejklidnější místo na zemi.
- Jo. - Hotová noční můra.
Pojď honem dovnitř. Nastupovali do taxíku hned za náma.
- Díky! - Nashle!
Nashle!
V restauraci podáváme moderní italskou kuchyni.
- Hezký. - Ze sezónních přísad.
Všude je tu vidět.
To je. Budeme tu na ráně.
Nemáte boxy?
Boxy?
Dáme si to na pokoji.
- Jo, na pokoji. - Jo.
Ano.
- Klíče a… - Díky.
Bože.
Je to tu hezčí než na fotkách.
Laurie a Claire. Slyším je.
- Honem. Jdi. - Jo.
- Díky. Rychle. - Díky.
Honem nahoru.
To je krása.
Bože. Jste tu.
Cože?
Přijeli všichni spolužáci.
Beth. Abby. Tiz. Jakey?
Co… Proč je tu i Jakey?
- Jasone, pojď už. - Jakey je rasista.
Rychle.
Honem. To je náš pokoj! Tam.
- Běž. - Jo.
Zavři ty dveře!
Dávají si drinky na terase.
No jo.
Je to nádhera.
Abby asi nepije.
Myslíš, že je těhotná?
Nico má novou přítelkyni?
A kde je Jess? Jess jsem měl rád.
Sakra. Já myslel, že jsme s Laurie kamarádi.
Dokonce jsem s ní naoko chodil.
Jejím rodičům se ulevilo, že je lesba.
- Na co koukáš? - Omicidio a Roma.
Vždyť neumíš italsky, Nik.
Nic jinýho tu nedávají. Buď to, nebo ten smutný výhled.
Bože. To je Patricia? Patriciu pozvali, a nás ne?
Je to její osteopatka. To já ji doporučil.
Osteopatka si tam užívá, a my jsme zavření tady?
Neuvěřitelný. Patricia?
Hele, vypracoval jsem nám plán pobytu.
Mezi 6:00 a 6:30 si zaskočíme na vzduch,
pak se mezi 6:30 a 22:00 budeme válet na pokoji
a potom se zajdeme projít po terase.
Po setmění.
Děláš si legraci?
Nebo… Ne, vlastně jsem četl, že tu mají prohlídku kláštera.
Neodsuzuj to. Mají tam původní kamennou studnu.
Tos měl říct hned.
Chtělas strávit víc času ve dvou.
Ano, jako pár, ne jako zajatec.
No…
Ale je hezký zase všechny vidět, co?
Měli jsme Karen poprosit o hlídání.
Kdoví co tam provádějí.
Mona Lisa nebyla pouhá objednávka.
Nohu dolů.
Leonardo měl tu malbu u sebe léta a pracoval na ní i po odchodu z Florencie.
Tak, už je deset. Jdeme.
Mám si vzít kalhoty? Poznají moje nohy?
- Tvoje nohy bych nepoznal ani já. Pojď. - To je smutný.
Tobě brýle moc nepomůžou.
Máš tak velkou hlavu, že ti skoro nic nezakryjí.
Jo. Jdeme.
Jo.
Nikki. Pojď už.
Počkej, Jasi.
Teď jí to poví.
Vidíš.
- Tak. A je to. - Dobře.
Asi by to byla nádhera. Kdybychom to viděli.
Jo. Je pěkný být na místě, co je tak krásný,
jak bych čekal, že tohle je.
Hezký barvy Toskánska.
Nejspíš.
Bože.
Moc ráda bych si zaplavala.
Jo.
Ale nemáme plavky, co?
Ne.
Soví houkání miluju.
Nepořídíme si sovu? Nebo jen uvažuju pod vlivem dovolené?
Zvaž to ještě v letadle.
Koukni na nás.
Běžný páreček si užívá víkendový výlet.
Laurie.
Laurie, tohle nedělej.
Mám právo na vlastní názor, Claire.
Vyvoláváš hádku, abys vytěsnila úzkost.
- Je to důležitý. - Jak jím polívku?
- Srkáš. - Jdi!
Byla horká, tak jsem ji chladila.
Bože. Jo. To jsi celá ty.
Spěcháš. S polívkou. Se svatbou.
Nepanikař.
Tohle jsme čekaly.
- Proto máme antistresový spinner. - Bože.
Když ty se něčeho obáváš, jsi ta zodpovědná,
ale když já, tak to smeteš pod stůl.
Panikaří. Dám jí spinner.
Já řeším, jestli mají v hotelu lednici na inzulin,
a ty, jak jím polívku.
Na co cvičnou večeři, když to nechceš slyšet?
Neopovažuj se říct, že… Já že to nechci slyšet?
Co ty návleky na židle?
Poslala jsem ti odkaz. Ty modrý a bílý proužky jsi schválila.
Myslela jsem, že ty proužky budou širší!
Bože. Ty jo.
Jasi!
Mluvilas s tou ženou!
Měla panickou ataku.
- Já taky. - Šílený.
V podstatě.
Nemůžu pořád, jasný? Nemůžu to dělat… Napsala jsem tvoje sliby.
- Už 35 minut. - Rozhodni se.
Jak dlouho se lesby hádají?
Není tam chlap, co by řekl, že je to fuk, a odešel.
Claire řekla Laurie, že se při obědě v roce 2011 cítila opomenutá,
a Laurie věděla, o čem mluví.
Jsou to dvě ženy.
Obě si pamatují všechno, co se v jejich vztahu stalo.
Udělej si pohodlí.
Nik?
Mělas někdy sex na lehátku u generátoru?
Jo.
Hele, raději se zase najíme na pokoji.
Ne, Jasi, už to nedokážu. Jako bych byla v domácím vězení.
Jak ten chlap z WikiLeaks.
Bože, koukni na to menu.
- Italská obláčková vejce. - Co?
Florentinská frittata s mascarpone.
Cannoli.
Už jsou pryč. Čistý vzduch. Jdeme.
Můžeme…
Pardon. Restaurace už je zavřená.
- To je vtip? - Cože?
Jídlo došlo.
Nemáte aspoň něco k snědku?
Prosím.
Nik?
Proč na nás zírají? Ukazují si na nás.
Myslí si, že jsme slavní.
Cože? Proč?
Nosíme převlek a z pokoje vycházíme, když tu nikdo není.
Kdo máme být?
- Ty jsi Seth Rogen. - Seth Rogen?
Chichotaly se a špitaly si to.
Ahoj dámy.
- Jasi. - Co je?
- A kdo jsi ty? - Tvoje agentka.
Vlastně mi to nevadí.
Agentka Setha Rogena musí být obdivuhodná osoba.
Výborná práce.
Naživo máte větší hlavu.
To slýchám často.
- Ahoj. To jsme my. - Ahoj.
Jen vám zase voláme.
Jak to tam jde? Dobrý?
- V pohodě. - Neupíná se k ničemu?
Bože. To vy se upínáte.
Je v pořádku.
Musím jít. Bavte se při tom skrývání.
- Ahoj. Pusu. - Čau!
Máš čas? Musím se vystěhovat.
Cože? Proč?
Zvýšili nájem. Pojedeme vaším autem? Já tady řídit nesmím.
Ani ve Španělsku. Tady to ale kontrolujou.
Aha. Tak jo.
Třeba koncem týdne?
- Potřebuju to dneska. - Dneska?
Nebude to nadlouho. Mám sbaleno.
Tak dobře…
Jen musím… Dobře. Jo. Zajdu pro klíčky.
Teda skoro sbaleno.
Jestli máš krabice, vezmi je, jo?
A pásku!
A igelitový pytle!
Tylere, musím někam zajet. Kat mě poprosila o pomoc.
- Budeš tu hrát? - Jo.
Nic divnýho!
PUTOVÁNÍ MEDÚZ
Medúzy tu byly už před dinosaury.
Nejstarší živočichové s vyvinutými orgány…
To je ujetý.
Vypadneme odtud. Prosím.
Kam? Do toho kláštera?
Tam bude bezpečno. Všichni se tu budou chystat na svatbu.
Nebo budeme napouštět a vypouštět umyvadlo. Vyber si.
- Pojďme! - Tak jo.
Mrzí mě, že musíš pryč. Líbilo se ti tu.
Jo. Těm lidem jde jen o prachy.
Fakt? Já myslela, že je to umělecká komunita.
Jo, ale má je v kapse umělecká mašinérie.
Vím, je to těžký,
ale jsem ráda, že se snažíš a tak.
Je hezký mít tě poblíž.
Jak Tyler nese ten rozchod?
No jo. Dobrý.
- Jo? - Jo.
Jednotlivé medúzy se nechávají unášet proudem.
Jak se proudy sbíhají, přidávají se k nim další.
Velké uskupení pak cestuje společně.
Když se moře rozvolní, opět se oddálí
a medúza pak dál putuje sama.
Kde bylo tohle?
Hampstead Heath. Brala jsem tě tam jako malou.
- Házelas chleba na kachny. - Kachnám?
Ne. Na kachny.
Jaká jsem tehdy byla?
Děsivá.
Koupila jsem ti panenky a tys jim utrhala ruce i nohy.
Bylas rozčílená.
- A proč? - Nevím.
Proč se jmenuju Princezna?
Místní zvyklost. Tehdy se tak jmenovali všichni.
Lidi ze střední třídy mě kvůli tomu nechtěli.
Měli by tě mít rádi takovou, jaká jsi.
Nechápu ale, proč jsi odešla.
To se snažím pochopit i já sama.
Myslelas na nás?
Pořád.
Ve Španělsku jsem měla fotek.
Musela jsem je vyhodit. Nevešly se do kufru.
Nerada věci opouštím.
Užijeme si to. Klášter nemůže být špatný.
No jo, zábava. Proto je i v Disneylandu.
Děkujeme.
- Paní, nesahat. - To nedělej.
Pardon.
Ne.
Jo.
Nemůžeme odejít? Je to nuda.
- Honem, Nik, uteč! - Hej.
Pojď. Dáme si skleničku.
Dobrý den.
Princezna mi to nebere.
Očividně jsou oba mrtví. Měli jsme Karen poprosit o hlídání.
Zkus na ně chvíli nemyslet.
Prosím.
Ne, jako bych padala.
Mám nápad.
Budu na ně myslet já, abys ty nemusela, co?
- Fakt? - Jo.
- Slibuješ? - Mám začít?
- Jo. - Raz, dva, tři.
To je tak příjemný.
Takhle to mají ostatní lidi?
Pokračuj.
Po tom všem rozjímání jsem dospěla k jednomu závěru.
Tomu říkám rychlý výsledky.
Šla jsem na to špatně.
Čekala jsem, že se všechno pokazí.
Princezna je možná dospělejší, než jsem si myslela.
Jako současná děcka.
Sedmnáct je nových třicet.
A 40 je nových 30, takže jsme stejně staré.
Jasně. Jo.
Nesmím být tak cynická.
Musím věřit, že to prostě nějak dopadne.
Máš ty nějaký starosti?
No, můžeš se třeba trápit mojí vysokou.
Sociálním pracovníkem být nedokážu.
Asi mám sílu pomáhat lidem, co mám rád.
Ale ne i všem ostatním.
A co teda budeš dělat?
Nejspíš zase taxikáře.
Já naopak musím pochopit, že ne všechno nějak dopadne.
Co já vím?
Oba jsme prozřeli a zjistili, že to nedáváme?
Jo, ale to nevadí.
Ten výhled.
Vidíme ho stejně jako úspěšný pár.
Je tvoje nový bydlení daleko?
Musím jet zpátky hlídat Tylera.
Chudák Tyler.
Počkej.
Co to děláš?
Hledám si novej byt.
Cože?
Až teď?
Jo. A co?
Proč už to nemáš vyřešený?
Právě jsem přišla o práci i bydlení.
Bože.
Mami, tohle je stresující! Co se stalo s tvojí prací?
Nedopadlo to.
Vždyť to klapalo dobře!
Víš, jak dlouho to musí klapat, než z toho něco je?
Mně to neklape nikdy dost dlouho.
Měly jsme plán.
Já prostě nevidím to, co nás čeká na konci.
To je pro lidi, co žijou jinak.
Super.
- Přespíš v autě? - Tak daleko jsem nepřemýšlela.
Jde o dnešní noc!
Nějak už to dopadne.
Jako vždycky. To nevadí.
Promiňte. Co se děje?
Nevěsta odešla.
Umřela?
Ale ne. Odešla.
- Nemůžou ji najít. - Bože.
No jo.
To je hrůza.
Zbouchnutou jsme točili dlouho, ale jsme jako rodina.
Proboha, Jasone…
Pěkný vzpomínky. Těšilo mě. Jo. Co je?
Laurie zmizela. Utekla.
- Cože? Kam šla? - Dobrá otázka. Vyřešeno.
Jsme v hotelu na kopci. Kde by se mohla schovat?
- Jo. Je tam. - Jo?
Co uděláme? Řekneš to číšnici, nebo…
Jasi, vypadá tak smutně.
To jo.
Tohle je ujetý.
- Laurie? - Laurie?
Jasone? Cože? Počkat, Nikki? Co vy tady?
Vědělas…
Víš, co to je?
- Jasně. - No jo.
Víš, jak jsi sdílela fotky tohohle místa?
- Hotel. Jo. - Vyvěsilas je do skupiny.
Líbilo se mi to a zarezervovali jsme to na stejnou dobu jako vy!
Stejně!
Cože? To je neuvěřitelný!
- Jo. Šílený. - No fakt.
- Promiňte, že jsme vás nepozvaly. - Jo.
Rostly nám náklady, tak jsme pozvaly jen užší kruh lidí.
A osteopatku.
Co prosím?
Ta cestička je ostentativní.
- Moc pěkná. - Nádherná.
- Je kamenná? - Nejspíš jo.
Bude to kámen.
Neuvěřitelná, jo.
Jsi v pořádku?
Lidi tě asi hledají.
Jo.
Co se děje?
Když jsme s Claire společně trávily čas, byla jsem si námi jistá.
Teď sem přilétají lidi.
Je to vážný.
Jo.
Jde o zbytek života.
Jinou nahou ženu už neuvidím.
My jsme svoji osm let.
- Osm, jo. - Jo.
Za tu dobu jsem viděl asi 30 nahých žen.
- Jo? - Tak či onak.
Průměrně čtyři ročně.
- Jasně. - To máš výstavy umění, francouzské pláže.
Nedávno jsem na józe omylem vešel do ženské šatny.
To bylo teda osm z těch třiceti.
Asi se nedostáváme k jádru problému.
Ale ne.
- Vlastně mi to pomáhá. - Jo?
Byla to jen představa.
Když se to vysloví, zmizí.
Teď už jsou tu i tetičky.
Nemysli na to tak, že s ní strávíš zbytek života.
Jo.
Představ si život bez ní.
Jak by ses cítila?
- Nevím. Hrozně. - No prosím.
Otázkou je…
Chceš s ní strávit zítřek?
Jo, chci.
Tak to jdi udělat.
A pak v tom pokračuj, den po dni.
- Dobrý? - Jo.
- Jo? - Dobrý.
- Jo. - Jo.
Tak pojď.
- Čtyři ročně? - Jo.
Ale ty přece můžeš do ženské šatny kdykoli, ne?
- Ty jich budeš mít víc. No jo. - To je pravda.
SNI NAPLNO!
PRECLÍČKY
OBLEČENÍ A JINÉ
Karen měla hlídat.
Jo.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa