קדימה, תקרעי את זה.
אוי, אלוהים. אני מתה עליהן.
- יאי. - הן כל כך מגניבות.
טוב, קיבלנו את הרעיון כששלחת לנו את האימייל שהיה כתוב בו,
"תקנו לי בדיוק את נעלי הספורט האלה."
- תודה. - יום הולדת שמח, אהובתי.
- אנחנו אוהבים אותך. - תודה.
- אני אלך למדוד אותן. - יום הולדת שמח.
כן, קדימה.
- יום הולדת שמח בברכה - ג'ייסון -
"יום הולדת שמח. בברכה, ג'ייסון."
- אוהבת המון, אימא -
את מכירה את המדיניות שלי. אתה בוחר במשפט, אתה דבק בו כל החיים שלך.
בלי יוצא מן הכלל.
את חוסכת לעצמך שעות של טרחה כשאת עושה את זה, תסמכי עליי.
- כל כך חכם. - כן, חבוב.
טוב, אז אני יוצא לברנט.
אה, כן. ההתנסות המעשית שלך?
כן, האמת היא שאני ממש מצפה לזה.
- כן? - נמאס לי מכל ספרי הלימוד האלה.
אני רוצה לצאת לעולם האמיתי ובאמת לחולל שינוי.
- מבינה? - מה המקרה?
היא אישה עם הפרעת אגרנות.
כן, תסמכי עליי, תני לי שעה איתה,
ואגרום לבית שלה להיראות כמו בית של אדריכל דני.
לא, אל תיכנס לשם במחשבה שאתה יכול לתקן הכול.
ג'יי, לפעמים אתה מתנהל בעולם בצורה מאוד גברית.
תודה. נחמד מצידך.
טוב.
איפה ויק? הוא אמור לתת לפרינסס את שיעור הנהיגה הראשון שלה.
אני אתקשר אליו.
- הלו? - שלום, ויקטור רוס שיפוצים.
- אבא -
עסק השיפוצים המדורג מספר אחת בצפון לונדון ובמערב אסקס.
- עם מי אני מדבר? - מדברת דורין.
- בסדר, דורין. מי את, מותק? - אני העוזרת האישית של ויקטור.
כן, אז אנחנו… מנסים ליצור קשר עם ויק, דורין.
כן. יש לכם את האפליקציה שלנו?
את האפליקציה שלכם? לא.
הדרך הקלה ביותר ליצור איתנו קשר היא דרך האפליקציה.
- כן. טוב. - בסדר. טוב.
אני שמה אותך בהמתנה.
- תודה, דורין. - מה קורה פה?
- מה דעתכם? - כן.
- מקסים. - הן יפות, לא?
- סבא אמר שהוא בדיוק מחנה את הרכב. - איך השגת אותו בטלפון?
- אני בהמתנה. - כן, אתה צריך דרך האפליקציה.
- ברור. - לא ייאמן.
הוא כאן.
אה, כן. שכחתי מזה לגמרי.
קרי מהמשרד מופיעה היום אחר הצהריים.
אני בטוחה שזה יהיה גרוע,
אבל אני כנראה צריכה ללכת ולתמוך בקרי.
- כן, מקסים. אני בעד, כן. - כן.
אבל לא תהיה עסוק מדי בהתנסות המעשית שלך?
לא. לא, לא, ההתנסות שלי…
- אני אמור לסיים עד אז. - כן?
נהדר.
- היי. - כן, הנה הוא.
- מי הדורין הזאת? - העוזרת האישית שלי?
העוזרת האישית שלך? ממתי יש לך עוזרת אישית?
טוב, אני לא בטוח לגבי תאריך המדויק,
אבל תוכל לבדוק עם דורין?
- לא. - בסדר, בוא פשוט נלך.
סבא, יש לך זמן לקחת אותי למכון יופי אחרי השיעור שלנו?
אני וקט עושות טיפולי פנים ליום ההולדת.
- כן, לא אמורה להיות בעיה. - תודה.
אבל את צריכה להעביר דברים כאלה דרך דורין.
גם אני מתחפף.
- בסדר? - תקשיב.…
אם משהו ישתנה מאוחר יותר ולא תוכל להגיע, בכנות, זה בסדר.
לא, אני רוצה… אני רוצה ללכת. אני מצפה לזה. כן.
דיברת המון על קרי, יהיה נחמד לפגוש אותה.
לחבר שם לפרצוף. טוב.
- אוהב אותך. ביי, תאחלי לי בהצלחה. - כן, אני אוהבת אותך. ביי.
- האריה הלבן - קרי האוול יום חמישי - 24 באוקטובר -
- קמדן לוק -
טוב, אז זו הארייט ג'יימס. אגרנית כפייתית בת 73.
- הבנתי. - שכנים התלוננו
על ההיגיינה וסכנת השרפה.
זה הביקור השישי שלנו. אז עוד מוקדם לדעת.
טוב, ממש חיכיתי לזה, אני חייב להגיד.
זו עבודה כל כך מתגמלת.
כן, לפעמים כל מה שאני רוצה לעשות זה לשיר.
סליחה.
רק לפני שניכנס.
אם יש לך טיפים בשבילי שיעזרו לי להיות עובד סוציאלי טוב יותר,
אני ממש אעריך את זה.
- אם מציעים לך לשתות… - טוב…
- תבקש קפה שחור. לעולם לא חלב. - לא.
ותסתכל על המים רותחים.
- להסתכל עליהם. - כן.
אני לא ארשום את זה.
בסדר. אז ניכנס ונצא.
כי אני צריכה לחזור ל"מצילים חיים בקו החזית".
כמובן. ברור, כן. וואו.
את… מדהימה. אני פשוט… רק רציתי להגיד לך את זה.
זו תוכנית ריאליטי שאני צופה בה בטלפון על כבאים אוסטרלים.
- כן, נשמע טוב. - כן.
שלום, הארייט, זו שוב כריסי.
כן. יש איתי גבר היום.
איזה גבר? אני לא רוצה גבר.
לא, אף אחת מאיתנו לא רוצה. אבל אנחנו מוציאות מזה את המיטב.
הוא קצת נלהב מדי.
אז לפחות הוא ירגיש בבית עם כל הלחות הזאת.
- להוריד נעליים, הארייט? - לא, עדיף להשאיר אותן.
- להשאיר אותן? - כן.
- כן. כן. - טוב, נכנסים.
- כן. - תודה.
- לא, גם אני נכנס, הארייט. - לא, תודה.
הארייט. כן, סליחה. תסלחי לי.
- איזו מין רעיה את, עשי את המבחן הזה כדי לגלות. -
- האם את שומרת על בית נקי? -
- לפעמים -
- האם יש לך רגשות כלפי מישהו אחר מלבד בן זוגך? -
ניקי!
- את בסדר? - כן.
בדיוק שמעתי שעורכי הדין יורדים רשמית מהונדורס כיעד.
כן. מצטערת.
- באמת חשבתי שזה רעיון טוב. - לא יכולת לדעת.
יש חדשות על בני הערובה?
נדע יותר כשהשגרירות תיפתח.
- טוב. - היי, היה שווה לנסות.
הגנים הבוטניים מאוד נחמדים.
- נכון. - כן.
את עדיין בעניין של לבוא אחר כך?
כן. כן, כן, ברור.
- נתראה שם. - כן, נתראה שם.
לא אפספס את זה.
- כן -
- ראי את התוצאות שלך! -
- 23 אחוז את רעיה רעה!!! -
הוא הלך?
כן.
- הוא היה ממש כועס, נכון? - כן.
אנשים עד כדי כך כועסים באמת לא צריכים להיות על הכביש.
טוב, הוא היה על המדרכה.
בסוף לא.
- הוא ניסה להתחמק מפגיעה. - והוא הצליח.
אני פשוט חושבת שזה צריך להיות המסר העיקרי לכולם.
- ג'ושוע אלטבק עיצוב שיער וביוטי -
טוב, קט עדיין לא ענתה. אני מניחה שהיא פשוט תפגוש אותי בפנים.
טוב, אני פשוט אחכה פה.
מה, אתה פשוט הולך לשבת פה?
- כן. - לא, אבל אנחנו…
אנחנו עושות טיפולי פנים ומניקור.
זה כנראה ייקח שעתיים לפחות.
אני אהיה פה.
טוב.
- אתה מתכוון להדליק את הרדיו? - לא.
- יש לך ספר? - לא.
אז אתה פשוט הולך לשבת פה, ולבהות?
כן.
אתה עצוב?
אני ממש מרוצה.
איך אני אמורה ליהנות
כשאני יודעת שאתה פשוט יושב פה ובוהה?
שמתי קלמנטינה בתא הכפפות.
אני אוכל אותה בעוד 40 דקות או משהו כזה.
זה יעביר את הזמן, כן.
כן.
טוב, מותק, אם אוכל רק לקבל את החתימה שלך
על תוכנית הסיוע כאן.
- לא, אני לא אחתום על זה. - בסדר גמור.
אם ככה, אם אוכל לבקש ממך לחתום על הטופס הזה,
שמאשר שלא תחתמי על הטופס ההוא.
ואז על זה שמאשר שניהלנו את השיחה הזאת.
בסדר.
בבקשה.
תודה רבה לך. טוב, זה העותק שלך. הנה.
- תודה. - זה העותק שלי.
בסדר. טוב.
אז תיהני מהמשך היום.
סליחה, מה… קורה?
סליחה, למה… אנחנו הולכים? לא עשינו שום דבר עדיין.
לא, טוב, היא לא חתמה על הטופס.
לא, אבל מה אנחנו הולכים לעשות כדי לפתור את זה?
אחרי שהיא תסרב לחתום עוד פעמיים, נציע אפשרויות טיפוליות,
שהיא תסרב להן.
ואחרי שנמצה את זה, נתעד הכול
יחד עם דו"ח אירוע והערכת הגנה על חסרי ישע.
לאחר מכן נכין תוכנית תמיכה,
אחת חדשה, ונחתים עליה עובדת סוציאלית אחראית.
הבנתי. טוב.
אנחנו בטוחים שכל הדברים האלה הם לא פשוט הטפסים שלנו?
אולי הבית הזה היה ריק לפני שהתחלנו לבוא.
היי, תקשיבי, בואי ניכנס לשם, ננסה שוב.
קראתי על המון מקרי בוחן על אגרנים…
באמת? למה לא אמרת?
אז אני פשוט אתן לך לטפל בזה, טוב?
- ואני אלך. - לא.
תמיד יש טראומה בבסיס של זה.
ואם נוכל להבין מהי, נוכל לעזור לה.
בנוסף, בדיוק התרגלתי לריח.
ואם נלך עכשיו, אני אצטרך להתרגל אליו שוב בפעם הבאה, אז…
- לא. - הארייט.
האוקיינוס האטלנטי מעולם לא היה מקום שבו יכולתי לפרוח.
את יודעת, האוקיינוס הוא אזור מת מבחינה תרבותית.
אבל עכשיו אתה רוצה לחצות מדבר?
את אטקמה, כן. על סוס.
לא למדת לקח?
נהפוך הוא.
נכשלתי בחציית אוקיינוס. מה ההפך מאוקיינוס?
אתה מוכן להפסיק פשוט לנסות לחצות דברים?
זה לא יתנגש עם עבודות העור שלי,
- אם זה מה שמדאיג אותך. - טוב, תפסיק.
סקוט, אתה פשוט חייב להפסיק. אני לא יכולה לסבול את זה יותר.
אני לא יכולה לסבול עוד פרויקטים. נמאס לי. למה את מתכוונת?
למה את מתכוונת?
זו לא הדרך לפארק, דרך אגב.
אני לא לוקחת אותך לפארק.
יש לי פרויקט חדש בשבילך.
ואני חושבת שאם תתמסר לזה, תתמסר לזה לחלוטין,
זה ישפר את חייהם של האנשים סביבך בדרכים שלא ניתן לשער.
מה זה?
אז סקוט, מה מביא אותך לטיפול?
אשתי.
שלום? הנה היא.
אני עדיין לא חותמת על הטפסים שלכם.
בואי נשכח מהטפסים, אה? בואי פשוט…
ננהל שיחה קטנה, בסדר?
את ואני, הא?
תקשיבי, אני מבין.
אני יודע כמה זה קשה. אני באמת יודע, אבל…
הוא נגע בי! זו תקיפה.
- כן, אני כבר מביאה טופס… - די עם הטפסים הארורים!
זו לא הייתה תקיפה. נו באמת, את יודעת שלא.
- אני חושב שכואב לך. - כן, כואב לי!
לא, לא ביד שלך. כאב רגשי.
- מי הטמבל הזה? - הוא… קרא ספר.
תקשיבי, אנחנו חוששים שיש כאן כמה בעיות, טוב?
בכל הנוגע לבריאות ולרווחה שלך.
וכשבוחנים אותן יחד, הארייט, יחד עם כמה…
למען השם, אני בת 73. מתי אתם מתכוונים
- להפסיק עם זה? - יש לך יותר מדי דברים בבית!
- מי אמר? - טוב, השכנה שלך, למשל.
טוב, אם זו ההיא מהצד הזה, אני רוצה להתלונן עליה.
היא ענקית, האישה הזאת.
אני לא ממש יכול להתערב בדברים מהסוג הזה, נכון?
למה לא? אם כבר מדברים על בריאות ורווחה.
תקשיבי, אגיד לך מה… אגיד לך מה.
למה שלא פשוט נפנה קצת…
- מעבר קטן כאן, בסדר? - לא… לא הייתי…
ככה שארגיש הרבה יותר בנוח לעזוב פה
כשאני יודע שאם יהיה מצב חירום, תוכלי להיכנס ולצאת.
אני רק אשים את זה כאן.
טוב.
הכול מסודר, אם כך?
סליחה, אני פשוט… אני בעצם…
אני חייב לענות לזה. זה… אני אהיה זריז.
הלו?
היי, זו אני…
אני רק מתקשרת
כי רציתי להגיד לך משהו
לפני שאתה פוגש את קרי.
מותק, סליחה, אני לא ממש יכול לדבר.
אבל אני לא חושב שאצליח להגיע להופעה, לצערי.
טוב.
חבל מאוד.
למה? הכול בסדר?
לוקח קצת יותר זמן ממה שחשבתי. חתיכת סיוט.
באמת? שום דבר חיובי?
- חירות! מנדלה שוחרר אחרי 27 שנים -
טוב, נלסון מנדלה חופשי.
ואז למדתי להטיס ססנה 172 סקייהוק,
שזה מטוס בעל מנוע יחיד וכנף קבועה.
ובתקופה הזו גיליתי שלוקח רק שישה שבועות
כדי להפוך למדריך צלילה מוסמך, אז…
ולמה לדעתך עשית את כל זה?
אני פשוט… תמיד היו לי המון תחביבים.
זה פשוט מי שאני.
ומי זה, סקוט? מי אתה?
אני חושב שכפי שאתה בטח יכול לראות, אני הרבה דברים.
אני משורר. פסל.
אני מפסל ברמת הסמכה מקצועית, לפי הערכה עצמית.
- אני… - לא, לא, לא. לא מה שעשית.
מי שאתה.
כי הפרויקטים האלה, הם נשמעים כמו הסחות דעת.
ואני תוהה, ממה אתה מרגיש שאתה צריך הסחת דעת?
אולי מעצמך?
מעצמי?
מלבלות זמן עם עצמך. מלהיות מי שאתה באמת.
ומי זה?
אתה תגיד לי.
אני חושבת שהיה קצת קצר בתקשורת.
- היא שכחה? - לא.
אני חושבת שזו הייתי אני. שכחתי לסמס ולהזכיר לה, אז…
יש שלושה סוגים של אנשים.
טוב, אני כבר יכולה לומר שיש יותר מזה.
יש אנשים שהם מצברים מלאים של רכב,
אפשר יכול לסמוך עליהם.
יש אנשים שהם מצברים ריקים של רכב,
וזה בסדר, כי פשוט נמנעים מהם.
האנשים הכי מסוכנים הם המצברים החצי מלאים…
כי הם מטפחים בך תקוות, אתה סומך עליהם,
ואז הם מאכזבים אותך ברגע האמת.
ואתה מוצא את עצמך תקוע בברקון ביקונס.
איך אתה אמור לדעת איזה סוג של אדם עומד לפניך?
אתה שואל את עצמך, "הייתי נוסע איתך לברקון ביקונס?"
אתה צריך פודקאסט משלך.
אל תתחילי. אני עסוק.
כדאי לך.
- ג'ושוע אלטבק עיצוב שיער וביוטי -
מה שגרת טיפוח העור שלך?
במה אתה משתמש כדי לשטוף את הפנים?
בכלום. אני פשוט נותן לשמפו לנזול עליהן.
אל תעשי יותר מדי פילינג.
אני לא רוצה שיבקשו ממני תעודת זהות כשאני אוסף את תרופות המרשם שלי.
פשוט מגיע שלב שבו זה נהיה מוגזם.
כשהבן אדם סובל יותר מדי זמן,
וחייבים לעשות משהו.
כן. לא, אני חושבת שהטיפול הזה באמת הולך לעשות לי טוב.
נכון. וגם לסקוט?
- מה אמרת? - ל…
- כן. כן, גם לסקוט. - כן.
אז בכל מקרה, תודה. תודה שהזמנת אותי.
כן. זה בסדר…
האמת… יש משהו שאני צריכה להגיד… לך.
היי! ניקי!
שלום!
קרי, זו אחותי קרן.
- היי. - שלום.
תודה שבאת.
לא, לא, זה בסדר. אני ממש צופה בזה…
מצפה מזה.
מצפה לזה בקוצר רוח.
כלומר, אני צופה בזה, ואני מצפה מזה…
מצפה בקוצר רוח!
באמת.
מה לעזאזל זה היה?
אני ממש דלוקה על הקולגה שלי.
נהדר.
את יודעת, באמת חשבתי שזה יעבור, אבל עבר כבר בערך חודש.
- קרה משהו? - מה? לא!
לא, ברור שלא.
סליחה, את מאוכזבת?
- טוב, קצת, כן. - קרן!
זה היה יכול להיות כיף.
הרכילות היחידה שאני מקבלת בימים אלה היא מסטיבי,
וזה בעיקר על אילו ילדים עדיין לא יודעים לקרוא.
אני מרגישה כל כך אשמה.
זה בסדר להסתכל.
את פשוט לא יכולה לטעום.
אבל הייתי לובשת אותו ישר מהחנות.
כן, טוב. זה ממש לא עוזר.
אני חושבת שגם הוא בקטע שלי, אז זה מרגיש קצת מסוכן.
אלוהים, אני פתאום מרגישה ממש נשואה.
ניסיתי לגרום לעצמי להיגעל ממנו בכוח. זה…
זה ממש קשה.
כן. הוא ממש לא מגעיל.
אפשר רק לנסות עוד פעם אחת? בבקשה?
יש תהליך שצריך לפעול לפיו, ועשינו כל מה שיכולנו היום.
אבל אף אחד מהטפסים האלה לא באמת פותר את הבעיה.
- נכון? - כן, כן.
כולנו שונאים את הבירוקרטיה.
אבל עבדתי במקומות שאין בהם את זה,
ותסמוך עליי, אתה מתגעגע לזה כשזה לא נמצא.
חוץ מזה, בעוד חמש דקות אני אצטרך להשתמש בשירותים בבית הזה,
וזה תסריט בלהות, אז…
תודה.
כריסי, חכי שנייה. חכי! חכי שם. רגע.
תשמע, המקרים האלה הם כמו חול טובעני, בסדר?
אתה מפזר את המשקל שלך עליהם במידה שווה ובקלילות.
אם תחפור עמוק מדי, אתה תשקע.
- אנחנו יכולים לפחות לפנות את הפחים? - מה?
בואי ניקח את הדברים שאנחנו יודעים שהיא לא רוצה. מה דעתך?
- טוב, בסדר. - קדימה.
בסדר.
- לאן את הולכת? - אני הולכת להביא את טופסי החוץ.
אוי, אלוהים.
בסדר, חבר'ה. קבלו במחיאות כפיים סוערות את קרי האוול.
תודה שבאתם, חבר'ה.
הוא חבר שלי.
אז נתחיל עם… שיר אהבה.
וקוראים לו,
"הבחורה מהמשרד".
זו את.
כשהעולם מרגיש קר
אני מוצא את דרכי
בלחישות הרכות ביותר שלך
כמו השחר
שמסיים את הלילה
את האור המושלם ביותר של ליבי
יו
פגשתי אותה ליד השולחן שלה
היא נראתה ממש טוב!
אמרתי, "מה קורה, ילדה? תפסנו ראש עם העכברים באותו זמן"
ציוץ, ציוץ! היא מנהלת את העניינים
היא מנהלת את המכירות כמו פטיש אבל אני משחק אותה קול
בלי לחץ, בלי דרמה היה לה את הווייב הזה
אתם יודעים, הזוהר המלכותי הזה
ציפורניים מתוקתקות, יש לה סטייל…
האמת היא שהוא יותר חבר של אחותי.
ראש מורם גבוה אף פעם לא מנמיכה פרופיל
אנרגיה של בוסית
ככה היא זורמת היא מנהלת את העניינים…
הארייט.
היי. חדשות טובות.
אנחנו נוציא לך את הפחים.
- אילו פחים? - הפחים שלך.
אתה לא יכול להוציא שום דבר מהבית.
- אסור לך. - לא, זה בחניה,
לא בתוך הבית.
- סלח לי. - לאן את הולכת?
- רק… - איפה ה…
הארייט?
מה היא…
לעזאזל. מה היא חושבת שהיא עושה כאן?
הארייט. נו באמת!
הארייט, יקירתי. תקשיבי, אנחנו רק נסוגים כאן.
בבקשה, תקשיבי! אני יודע, אני מבין.
אני יודע שאת לא אוהבת שאנחנו באים,
אבל אם לא תשתפי איתנו פעולה, אז הם פשוט יבואו לכאן,
הם ייקחו דברים, וכנראה גם אותך, מפה.
אבל אם נוכל להראות שאת משתפת פעולה,
אז אוכל לעכב אותם.
את יכולה לחשוב על משהו כאן, כל דבר שהוא,
שלא אכפת לך לוותר עליו?
הארייט, זה לא יכול להיות רק עט.
קדימה. משהו בעל משמעות.
שחררתי את קולין שלי מבית החולים בפעם האחרונה עם העט הזה.
שבועיים לפני הסוף.
הוא פשוט הלך כל כך מהר.
זה פילח אותו לגמרי.
הם לא היו מרוצים, אבל לא הייתי מוכנה שהוא ימות שם
כשהוא יכול היה להיות כאן עם כל הדברים שלו סביבו.
אני מבין. אלה כל הדברים שלו, אם כך.
טוב, בסדר. טוב.
לפני כמה זמן הוא הלך לעולמו?
- שמונה שנים. - שמונה שנים.
ורק כדי להיות ברור, הוא לא… הוא עדיין לא…
המשרפה של גולדרס גרין.
שאלוהים יברך אותו.
- היינו נשואים 40 שנה. - ארבעים שנה? וואו.
כל דבר שיש לי מזכיר לי אותו.
תשמרי את העט. תשמרי אותו.
אבל אם תוכלי לחשוב על דברים שהם לא חשובים, שאוכל לקחת,
אז אוכל לעזור לך לשמור על הדברים שכן חשובים.
לא. תיקח אותו.
נאחזתי בדברים חזק מדי.
- כאילו שזה הוא. אבל זה לא הוא. - לא.
זה רק עט.
אף אחד אף פעם לא רואה מעבר לכל זה. אף אחד אף פעם לא רואה אותי.
אבל אתה כן.
תודה לך.
לא, זה… תודה לך.
היי, אל תיקח את זה ללב, בסדר? הניצחונות הולכים להיות קטנים,
אז פשוט תצטרך ללמוד ליהנות מהם.
אני יודע. כן. אעשה זאת.
נהדר! חשבתי שאיבדתי את זה.
אורות פלורסנט אבל את מאירה חזק יותר
כיסא משרדי בתור כס מלכות אין שום דבר טוב מזה
תסתובבי פעם אחת לאט תמשכי אותי למסלול
העולם על השתק לא צריך בכוח
איך הגועל?
כן, אנחנו בסדר.
והקלטתי את זה. את יודעת, למקרה שאשכח.
תקועה לי במוח…
שלום? סקוט?
מה אתה עושה?
למה אתה זורק את כל הפרויקטים שלך?
החיים שלי הם סימולאקרה.
סליחה, מה זה אומר?
ייצוג של משהו שאין לו מקור.
כל הדברים האלה הם סקוט שבניתי יש מאין כי…
פחדתי.
פחדתי שאין סקוט מתחת לכל זה שהייתי אוהב.
אבל הסתובבתי והתמודדתי עם עצמי.
- איזה בנקאי הבן אדם שאתה אוהב לשנוא -
ואני עכשיו פשוט "סקוט".
זה לא השם של סדרת מוצרי טיפוח הגוף שהשקת?
- סבון ידיים "פשוט סקוט" -
עוד סימולאקרה.
אני עכשיו לגמרי עצמי.
והמילים הראשונות שלי בתור עצמי הן פשוט המילים אלה:
"אהובתי, אני מקווה שאת אוהבת אותי."
- סקוט חופשי -
אני רואה ששברת אותו.
כן. זה טוב. קל יותר עכשיו.
- מצילים חיים בקו החזית -
שלום!
היי.
איך הייתה ההתנסות המעשית שלך?
אני חושב שאולי נשברתי על ידי המערכת.
- מה, כבר? - כן.
עבר רק חצי יום. אתה אפילו לא מוסמך עדיין.
אני לא בטוח שקורצתי מהחומר הזה, ניק. אני לא פני, בואי נגיד את זה ככה.
טוב, לא.
עדיין לא. אבל אתה תהיה.
- את חושבת? - כן.
לא התאהבתי בסתם מישהו, אתה יודע.
- מה שלומך? איך היה הערב שלך? - מדהים, מושלם.
- זה היה בדיוק מה שהייתי צריכה. - כן? יופי, היא הייתה טובה?
לא! איומה. נוראית!
ממש הדבר הכי גרוע שראיתי בכל ימי חיי.
- חשבת עליי בימי ההולדת שלי? -
- מורשת מנדלה -
- ראי את התוצאות שלך! -
- תוצאות - 92 אחוז את רעיה טובה!!! -
תרגום: גלעד וייס