Hej.
Jason.
Si buden?
- Kaj? - Šla bom.
Grem.
Hotela sem te videti, preden grem v službo.
Zakaj? Ves čas me gledaš.
Zaspi nazaj.
Prav. Bom.
Danes gremo skozi prodajne podatke.
Honduras je poskočil za 18 %.
- Honduras je bil moja ideja. - Je to dobro?
Ja. Saj sem ti povedala.
Težko je prepričati ljudi, da gredo tja.
Zaradi vseh umorov.
- Jupi. Krasno. - Ja.
Ni mi všeč, da se služba začne tako zgodaj.
Pogrešam jutra z vami.
- Bi otroka hotela vstajati uro prej? - Dvomim, da bo kaj iz tega.
Zdaj ko je Kat nazaj, je pomembno,
da otrokoma pokaževa, da smo močna družinska enota.
Govorila sva o tem.
Skrbelo naju bo, ko bo čas za to.
- Prav? - Ja.
Lahko nocoj naročimo pico?
Samo mi štirje. Obožujemo pico.
- To bi šlo. - Dobro. Super.
- Zdaj pa zaspi. - Adijo.
Zakaj še vedno veslaš?
V Ameriko moram priti z natreniranimi rokami.
- Izvoli. - Hvala.
Proteinski napitek in jajca v prahu.
Čez 15 minut bom jedel. Danes sem preveslal le 1,5 km.
- Že več ur veslaš. - Piha močan čelni veter.
- Veter? - Malo naprej od Azorov
piha močan veter. Tam bi moral biti.
- Toda nisi tam, Scott. - Vem.
Lažje bom lagal, če bom čim bolj realistično preveslal Atlantik.
Kdo je to?
Pozabila sem odpovedati Nadjo. Tu počakaj, da te ne vidi.
Tiho veslaj.
Je kdo doma?
Zdravo, Nadja.
- Danes te ne potrebujem. - Moje čiščenje ni dovolj dobro?
Ta teden čistim jaz.
Pokate vice kot Viktor Kokljuškin.
- Kdo je to? - Duhovit možakar.
Objavljal je politično satiro. Naj počiva v miru.
Nak. Za Stevie gre. Bolna je.
Moj mali krompirček? Stevie.
- Nalezljiva je. - Kaj potem. K njej grem.
Stevie, pripravila ti bom ledeno kopel.
Spi. Sesalnik jo bo zbudil.
- Na roke bom čistila. - Ni treba, Nadja.
Poklicala te bom, ko bo bolje.
Vseeno dobim plačano?
Ja.
Prav.
Zakaj si označujejo hrano?
Tahini. Ne bom ti ukradla tahinija.
Klicaji so zraven.
Bravo glede Hondurasa.
- Odlično opravljeno. - Hvala.
- Samo rahlo povišanje je. - Super je.
Toliko umorov.
Napisali smo, da so mesta živahna. To menda pomeni veliko umorov.
Majevske ruševine so res neverjetne.
Si že bil tam?
V Mehiki sem obnovil star džip in prevozil Srednjo Ameriko.
- To pa ni kar tako. - Imam fotke.
Kdo je to?
- Chantico. - Chantico.
V Belizeju sem ga posvojil in pripeljal sem.
- Ga ne bi kar pojedla? - Sto na uro.
Sto na uro.
To je Des. Je to prav? Ja?
Ne zveni kot ime, a tudi prav.
Deratizator je. Menda imamo miši.
Ja. Ne vem, zakaj.
Mogoče zaradi vsega peciva, ki ga ženske v tej pisarni jedo.
- Brez krožnika. - Ženske obožujejo pecivo.
Osredotočite se na miši, Des.
Kaj boste naredili?
Nastavil bom pasti. Mišelovka9X.
Miš gre noter, poje strup
in jo raznese.
Jih ne morete odnesti kam drugam?
Ceneje je, če jih razstrelimo.
Res zveni bolj smiselno.
- Oj. - Kako?
- Pridete nocoj na žurko, g. Ross? - Jason sem, ne g. Ross.
In ne. Kakšno žurko? Nisem povabljen.
- Na WhatsAppu je objavljeno. - Moral sem ga utišati.
Vsakih pet minut je piskalo. Norel sem.
Naslednjič ti bomo objavili oglas v časopisu.
Najbrž moraš ostati doma in opazovati sumljive avte na ulici.
Če hočeš, pridi.
Le ne se lepo obleči in prinesti krompirjeve solate.
- Bom to poslušal celo leto? - Če boš zdržal tako dolgo.
Imamo zdaj Teorijo in modele?
Ne, Pristope in metode. Teorija je bila v torek.
- Ni danes torek? - Dnevi ti pišejo na škatlici za tablete.
Kakovost se je poslabšala.
MIŠELOVKE
ŠTEVILKA 1 MIŠELOVKA9X
Mišelovka9X je najsmrtonosnejša mišelovka na trgu.
Zvabi.
Ujame.
Uniči.
Mišelovka9X.
Kako naj čistim?
Samo dizajnerska oblačila imam.
Ta jopica ne sme v čistilnico. Če se umaže, jo moraš vreči v smeti.
- Kaj delaš? - Mažem se s samoporjavitveno kremo.
- Ljuba duša. - Moram biti zagorel.
Odkar se skrivam v kleti, sem malo pobledel.
Čakaj. Je to moja vlažilna samoporjavitvena krema za obraz?
S tem si mažeš noge?
Ta krema stane 200 funtov!
Daj mi jo!
Da ne bi odprl nove kreme, ker sem jo ravno kupila.
- Je to nova krema? - Ne.
Pridi nazaj!
Ojla!
Kako ste se imeli?
Princess?
Ja? Aja, v redu.
- Ja? - Ja.
In, kaj si počela?
Vse piše na mojih družbenih medijih. Hitreje bo, če kar tam pogledaš.
Velja.
Kdo se veseli pice za večerjo?
- Tyler, boš izbral pico? - K Barbari grem na večerjo.
Ljuba duša. Mu lahko poveš? Trapasto je.
- Barbara. - Tako ji je ime.
- Ti si Princess. - V redu, nehajta.
Ima kak vzdevek ali drugo ime?
- Ne. - Ji lahko rečem Babs?
- Ne. - Še huje.
Se bomo pač morali navaditi.
- Trapasto je. - Ni. Babs je trapasto.
- Princess je trapasto. - Ti boš vegetarijansko?
Ne bom jedla. Mami bom pomagala urediti stanovanje.
Našla je enkratno skladiščno skupnost.
Kaj je to?
Ustvarjalni ljudje, in tudi neustvarjalni, ki prestajajo ločitev.
V isti skupnosti živijo.
- Fino. - Ja.
- Šla bom. - V redu. Prav.
- Lepo se imej. - Adijo.
- Adijo.
Jima nisi povedal za nocoj?
Nič ne moreš. Že sta bila zmenjena.
- Tako se začne. Izgubila jo bova. - Kaj pa vem.
Najprej te skrbi, da bo Kat odšla, zdaj pa, da bo ostala.
V redu. Tudi prav.
Na, izberi pico.
Kaj pa je?
Nocoj imamo žurko na faksu. Saj sem ti povedal.
- Si res? - Že zdavnaj sem napisal na koledar.
- Res? - Ja.
Ja.
Moram iti. S kolesom grem.
- Prav. - Ne bom pozen.
- Prav. - Rad te imam. Žal mi je.
- Se vidiva, ljubica. Adijo. - Adijo.
- Rada te imam. Pazi se. - Bom.
ŽURKA
Ne me basat!
- Zdravo, g. Ross. - Reci mi Jason.
Kaj je zdaj to? Veselil sem se hude žurke.
Saj je hudo. Sestavljanke sestavljajo.
Sestavljanke niso huda žurka.
- Kako? - Izvolite.
- Nisem varnostnik. Le… - Prav.
Kakšna pa je huda žurka?
Zabava, kot se jo ima v študentskih letih. Popivanje, plesanje,
pretepanje in kebab na poti domov.
Nisem varnostnik, pač pa študent.
To je zaradi jopiča. S kolesom sem.
- Kaj pa čelada? - Lepo te prosim.
Tvoja generacija je nora.
Ne upoštevate čelad, zdravnikov in kreme za sončenje.
Za božjo voljo, pazite nase.
Tudi prav. Fanta, pokažita osebno.
V redu. Uživajta.
Dajte no. Dajmo si duška. Kdo je za ta kratke?
- Jaz. - Naj bo.
To mi delaj!
Napitek s pirnico, enega z ingverjem in enega s kurkumo.
In eno pivo. Hvala.
To! Še en vogal sem našel.
O bog.
Dajte no. Zažurajmo, kot se zagre.
- Kmalu bom šla domov. - Tvoj dnevnik hvaležnosti lahko počaka.
Sploh pa, kaj ti bo dnevnik hvaležnosti,
če ne izkusiš življenja, za katerega naj bi bila hvaležna?
Nimam dnevnika hvaležnosti.
Spanje beležim. To ima svoje prednosti.
Nočem posploševati, a čisto vsi v vaši generaciji ste narcisi.
- Ker skrbimo zase? - Ja. Nespodobno je.
In sploh niste zabavni. Kako bi bili, če je telo za vas tempelj?
Vaše telo ni tempelj, temveč rent-a-car.
Omejen čas ga imate. Preverimo, kaj zmore.
Umrli boste sami, stari čez sto let,
a z idealno črevesno floro.
- Čas za izklop modre svetlobe. - Stari.
Najbolj kul oseba med vami bi bila v devetdesetih piflar.
Res veliko razmišljam o svoji črevesni flori.
Prav. Pojdimo ven.
Tako se govori.
Ne smem več kofeina. Saj ne bomo pili kavnih koktajlov, ne?
Ne bomo. Dajte mi telefone. Samo motijo vas.
Na pol ure imam opomnik, da moram piti.
Jaz bom prevzel to vlogo. Dajmo si duška.
Mala malica.
- Se vidiva. - Ja.
Živijo.
Kaj pa ti delaš tu?
Nekaj moram dokončati še nocoj.
- In ti? - Tudi.
- Najbolje, da se lotim dela. - Ja. Enako.
Hvala.
Izbira prve pivnice je zelo pomembna.
Naj ne bo nobel. Brez vstopnine in VIP separejev.
Huda žurka ni za intelektualce,
temveč za rajo. Morje enakovrednih ljudi.
Kul ljudje ne pridejo v poštev.
- To nam je uspelo. - Dajmo.
- Zakaj piješ, kot bi jedel ostrigo? - Ker je ogabno.
Toda dobra pijanska osnova je izredno pomembna.
Verjemite. Hvaležni mi boste. Super se bomo imeli.
Ja.
Tako se dela. Zeksajte. Moj zajtrk pri dvajsetih.
Vrhunsko bo!
Ti tiskaš?
O, je že v redu. Nikki, ne.
- Ni mi težko. - Ne.
V bendu si.
Ja.
V bistvu sem sam.
- Samo tu jih lahko natisnem. - Zato si tu, kaj?
Vem, da ne bi smel tiskati v službi.
Boš to obdržala zase?
Pri devetdesetih je najboljše, da ni telefonov s kamerami.
Videz ni važen. Lahko si daste duška.
Na plesišču velja eno pravilo. Greš na vse ali nič.
Glasbi se predaš z vsem telesom. Brez obsojanja.
Ko se začne, roke v zrak. Prav?
Zdaj bo.
Pripravite se.
Zdaj bo. Vsak trenutek.
Zdaj bo.
- Ne bodo opazili, da si jih odnesla? - Skrila jih bom v omarico,
- navsezgodaj pa postavila nazaj. - A tako.
Prebrala sem, da se miši znebiš le, če rešiš glavno težavo.
Je ena glavnih težav to, da nekdo skriva pasti?
Mogoče. Ja. Ni pošteno.
Zakaj lahko v pisarno pripeljejo pse, ki se ližejo in vse prevohajo?
Miš mi še nikoli ni zlezla na nogo in potisnila glavo v mednožje.
To je živalski rasizem.
Kaj delaš?
Nisem rasist.
- Še ena. - V redu.
Si že dolgo želiš biti socialna delavka?
- Dolga zgodba. - Tudi jaz imam doma dolgi zgodbi.
Bila sem v rejništvu. Nočem usmiljenih pogledov.
Seveda ne. Prav imaš.
Nisem imela veliko prijateljev. Tolažila sem se z jahanjem.
Govoriš o seksu?
- Ne, o jahanju konj. - A tako. Razumem.
Neka socialna delavka me je vzela pod svoje okrilje.
Našla mi je mesto, kjer sem lahko zastonj jahala.
Vsako soboto me je peljala tja. Bila sem v navadnih telovadnih oblačilih.
- Konj me je imel najraje. - Jasno.
Nekoč pa mi je tam zaposlena dala ovojnico za socialno delavko.
- Ja. - Odprla sem jo.
Bila je položnica. Na njeno ime.
- Ni bilo zastonj. Plačevala je. - Ja.
- Vsak teden, in to kar dve leti. - Vau. Kaj si ji rekla?
Nič. Ona tudi ne. Nadaljevali sva.
Rada bi nekomu tako pomagala.
Je bilo tej socialni delavki slučajno ime Penny?
Ne. Cally.
- Kdo je Penny? - Tudi mi smo imeli svojo Cally.
Dovolj govorjenja. Gremo na kavne koktajle.
- Glej jo. - Videti je lačna.
Poskusi Jeanettin sir z Danovo čilijevo omako.
Prav.
Torej…
Kaj se dogaja? Je vse v redu?
Kako to misliš?
Sredi noči čepiva v pisarni in gledava miši,
- ti pa kradeš mišelovke. - Pač imam rada miši.
Nekdo mora paziti nanje, kajne?
Ne vedo, kakšen je resnični svet.
Nedolžno tekajo naokoli. Ne zavedajo se nevarnosti.
Pobarvale so si lase in mislijo, da so zato odrasle.
Zdi se mi, da ne govoriš samo o miših.
Biološka mama najinih otrok se je vrnila.
- Samo mene skrbi zaradi tega. - Najbrž se počutiš osamljeno.
- Imam negativne misli o njej. - Gotovo ni tako hudo.
Sanjala sem, da sem jo zbila z avtom.
- No… - Ne smej se.
Dober človek ne bi niti v sanjah mislil tako.
Vem, kakšna je.
Očara te, da se zaljubiš vanjo,
temu ni kos, zgrabi jo panika ter pobere šila in kopita.
Kot bi samo jaz čutila, da prinaša težave.
Misliš, da bi šla na dopust? Mogoče v Honduras?
Lahko bi obiskala tamkajšnja živahna mesta.
"Živahna mesta."
Najbrž bi bilo bolje, če bi bila jaz nekoliko drugačna.
O sebi nimaš najlepšega mnenja, kaj?
- Kdo bi vedel, če ne jaz? - Povej mi eno pozitivno stvar o sebi.
- Kerry. - Daj. Eno pozitivno stvar o sebi.
Vedno skuham ravno prav testenin.
- Dobro. To je začetek. - Ja.
Tistim, ki te ne poznamo, se zdiš…
enkratna.
Rabim sladico.
Mislim, da ima Pat tiramisu.
- O ne. - Kaj pa je?
Eno sva zgrešila.
O ne.
- Je… - Ne vem.
- Naj jaz… - Ja. Daj.
Raz…
Razneslo jo je.
Moram priznati, da sem se zabavala.
Komaj enajst proč je. Gremo še nekam.
- Utrujena sem. - Vsaj na kebab. Dajte no.
Moramo. Kebab je zaključek večera.
Izveš kaj o sebi. Spregledaš. To je terapija stare šole.
- Starši mi plačujejo pravo terapijo. - Res?
Telefone bi? Prav.
- Prav. - Hvala, g. Ross.
- Varno pot domov. - Ja.
- Lahko noč. - Adijo.
- Kaj pa je? - Kako to misliš? Nič ni.
Tudi brez telefonov se da zamotiti. Zakaj si tako nujno moral ven?
Želiva se pokloniti spominu na mišaka.
Prijatelja, kolega, očeta.
Mišak je rad nasmejal druge s svojimi šalami.
Bil je…
- Še bolj žalostno je, če je bil dober. - Razumem.
V resnici je bil kreten.
- Res? - Ja.
Na zabavah je vedno poudarjal, da je prinesel drago vino.
Vedno je govoril:
"Zakaj ne bi poskusili mojega vina? Dobro je."
Brezveze. Prijatelji smo. Nihče te ni prosil, da prinesi drago vino.
Točno.
Na družbene dogodke je vedno vlačil svojega otroka.
Seveda nič ne rečeš, se pa vzdušje vsekakor spremeni.
Nobene škode torej.
- Si v redu? - Ja.
Trudiš se in za hip izgubiš pozornost,
pa se zgodi nekaj, česar ne moreš popraviti.
- Oprosti. - Ne.
- Moram iti. - Ja. Ja.
- Ja. - Seveda. Nikki?
Če bi rada prišla…
Seveda. Ja.
- Ja? - Ja. Hvala.
Prima.
No…
KEBAB
- Kar prišla je? - Ja.
Vem, da je težko, a Nikki je zajela totalna panika.
Njihovemu razmerju bi morala dati čas. Ne more nenehno zreti vanj
in čakati, da eksplodira kot kitajska pirotehniška tovarna.
Pa še moj svak vesla čez Atlantik.
Vrnitev mame, vznemirjena žena in svak sredi Atlantika. Ni ti lahko.
Seveda se želi Princess družiti s svojo biološko mamo. Njena mama je.
Kakorkoli, vse skupaj je zelo stresno
in ne vem, kaj naj naredim.
Kaj če bi manj jamral? Ne gre samo zate.
Saj veš, kako težko je to za Nikki.
- Ja. - Ji stojiš ob strani?
- Ves čas. - Res?
Meni se zdi, da si v prodajalni kebaba.
Če bi šlo za njunega biološkega očeta,
ne bi bil tako idealističen in naiven.
Spopadla bi se kot jelena z rogovi.
Res sem bil ljubosumen, ko je Princess nalepila poster Harryja Stylesa.
Zgrabila me je panika in sem kupil vijolično jakno.
Prerival bi se z njim na njeni zabavi za 18. rojstni dan.
In to kar pri mizi z darili.
Na tvojem mestu bi se pripravljala na dan,
ko bo Princess postala obsedena z lenim, potetoviranim barista fotrom,
ki ji bo dajal zastonj kavo.
O tem govorim. To je čarovnija prodajalne kebaba.
Še ti si modra tu. Predlagam obisk enkrat tedensko.
- Ne. - In pogovor.
- Nisi dojel. - Imenitna Cally boš.
Nekega dne. Res.
- Model. - Ja?
Imate tudi pice?
Hej. Zbudi se.
- Koliko je ura? - Pol sedmih.
Zamujaš jutro s picami.
Bedarija.
SODELAVKA
Prevedla Nena Lubej Artnak