Niki! Tave pavėžėti ar ką?
Atsiprašau.
Gerai. Būtiniausi daiktai. Dantų šepetėlis, kremas nuo saulės,
kelnaitės, šampūnas ir...
šitie.
Ne, ačiū. Aš laimingai ištekėjusi.
Dieve mano. Labai jums ačiū.
- Prašom. - Pirmyn!
O, ne. Dieve, kokia baisi mano palaidinė.
Štai, paimk Šerilės. Ji negalėjo skristi.
Ji turėjo savo nuomonę.
„Ilgakojė Čeza“.
Taip, ji – 190 cm ūgio.
Galėsi gyventi jos kambary. Viskas apmokėta.
Tik teks dalintis su Šel.
Šel, ar viskas gerai?
Paprašysiu tavęs pralinksmėt, gerai?
Nes tai ir mūsų mergvakaris.
Klausyk, eisi su mumis šįvakar?
- Ne. Esu per sena trankytis po klubus. - Nesąmonė.
Atrodau kaip ta, kuri išvežioja visus į namus.
Ne.
Tiesiog turiu kai kokių reikalų.
Gerai.
Nagi. Kelkis.
Yra iš jos žinių?
Ne, bet kai sužinosiu aš, sužinosi ir tu, gerai?
Dabar kelkis. Turi pasikartot. Pirmadienį – fizika.
Nėra prasmės. Nieko nežinau.
Žinai daugiau, nei manai.
Pažiūrėkime, ką esi apskaičiavusi. Nagi.
Tiek to.
Apskaičiavau, jog jei automobiliu važiuoju 50 km/val. greičiu...
- Taip. - ...ir susiduriu su kitu automobiliu,
- važiuojančiu 30 km/val... - Taip.
...tada galiu būt atleista nuo visų egzaminų.
Manau, verta turėti tokį variantą.
- Pavadinkime tai planu B, gerai? - Gerai.
Dabar kelkis. Nagi.
Princese.
Sveiki.
- Hola. - Hola.
Ar tai yra čia?
- Čia? - Kavinė, valgyt.
Taip, žinau. Ar čia tas adresas?
Valgyti.
Aišku.
Gracias.
Kas čia?
Laiškas. O Dieve, gal iš tiesų žinau daugiau, nei manau?
Tu nepateikei nė vieno darbo, Princese.
Nea, laukiu įkvėpimo, energijos, supranti?
Čia anglų k., istorija ir dailė. Visa tai reikia pateikti pirmadienį.
Sunku buvo susikaupti.
Kodėl leidai kauptis skoloms? Kodėl nesusitvarkei laiku?
Atvirai? Nori, kad atvirai atsakyčiau?
Manau, kad nebuvai su manim pakankamai griežtas.
Taip. Gerai.
Atšauk savo planus savaitgaliui. Girdi?
ADRESAS, REGIS, NETEISINGAS. ČIA TIK KAVINĖ
Viskas gerai? Atrodot susikrimtusi.
- Reikia meniu angliškai? - Ne, nereikia.
Ar rekomenduotumėte kalmarus?
- Ar mėgstate kalmarus? - Taip.
Tada ne.
Gerai.
Ar čia užsisakius sangrijos,
atneštumėt nemokamo maisto?
- Taip. - Taip?
Kuo jūs vardu? Sąskaitai.
Šerilė. Čeza.
- Taip. - Taip.
O kuo jūs vardu?
Kat.
Taigi, sukvietėme skubų atsiskaitymų komiteto susirinkimą,
nes pirmadienį Princesė turi pateikti tris atsiskaitymo darbus,
kurių ji nė nepradėjo.
Mums tereikia vidutinio pažymio,
kad būtų geras vidurkis egzaminams,
ką ji pasieks, nes visą savaitgalį kartosis.
Taileris paskirtas kortelių prižiūrėtoju. Jis parengs korteles su teiginiais.
Pirmyn, sūnau mano.
Gerai. Tėti, žinau, šiek tiek domiesi istorija.
Taigi iš tavęs lauksim 5 000 žodžių
apie JAV dalyvavimą Antrajame pasauliniame kare.
Taip, teisingai. Esu daug prirašęs apie vokiečius.
- Rašinėlių? - Rašinėlių, laiškų, pamfletų.
Gerai. Peržiūrėsiu, kai baigsi.
Džonai, dailė.
Žinau, kad tau patinka akvarelė,
bet gal išmėginsi akrilinius dažus?
Pastaruoju metu vis garsiau skamba mano dailininko balsas.
Negąsdink.
Aną mėnesį net paprašiau paauglių pasitraukti,
nes jie užstojo man vaizdą į Velingtonų dvarą.
Jis buvo nepakartojamas.
Tai ir sliuokime ta banga, gerai?
Piešinio tema – „Susitikimas su gamta:
flora, fauna ir gamtos pasaulis“. Taigi, kibk į darbą, Džonai.
Tik pasiimsiu molbertą iš namelio-priekabos.
Puiku. Dabar, Džile, mieloji, anglų kalba.
Mums reikia rašinėlio apie vieną šių knygų.
Ar esi skaičiusi bent vieną jų?
Pagal šitą rodė filmą per Kalėdas.
Gerai, išsirinkom.
Požiūris į lyčių vaidmenis romane „Laisvas kambarys“.
Nekantrauju pažiūrėti, kas gausis.
Bet ar pameni šį filmą, Džile?
Nes Kalėdų dieną jau trečią valandą būni mažumėlę...
- Kokia? - Pavargusi.
Ne, puikiai prisimenu. Man patiko muzika.
Puikus nusiteikimas.
Gerai, bet taip vadinti jų nebegalima.
Gerai.
Virtuvė nemokamų croquetas nebeduos,
taigi, čia paskutinė.
Daugiau nebus. Apgailestauju.
Suprantu.
Ar tu – mergvakario dalyvė?
- Taip. - O kur kitos?
Mes susipykom.
Taip. Aš norėjau nardyt su vamzdeliu, o jos nenorėjo,
tada mes susipykom dėl to, kad būnam vien tik sausumoje.
Iš kur tu?
Iš Rytų Londono.
Aš irgi.
Ką?
Ne.
Taip, ne. Man ten patinka.
Žinai aludę, kuri vadinasi „The Tap and Bells“?
Liaukis.
Buvo mano mamos mėgstamiausia aludė.
- Ką? - Taip.
Ne.
Mažas pasaulis.
Taip.
Galėčiau parodyt tau puikų paplūdimį panardyti, jei nori.
Gana seklus.
Ten užplaukia rykliai,
bet pakanka pliaukštelėt jiems per nosį, ir jie nuplaukia.
Taip. Gerai.
- Labas. - Aš su ja susipažinau.
Ką? Ką ji sakė?
Ar klausė apie vaikus?
Ne, neklausė, nes aš nepasakiau, kas esu.
Aš prisistačiau, tik vardą kitą pasakiau.
Kokį pasakei?
Čeza.
Tu juk turi gauti atsakymus į klausimus.
Žinau, bet turiu pamatyt, kas ji iš tiesų,
o tada pasakysiu, kas aš iš tiesų.
Eisim nardyti su vamzdeliais.
Tu visai nemoki meluot.
Ne, netiesa.
Tikrai? Pameni sumuštinius Kerplunkene?
Liaukis.
Suklysti, tada meluoji, kad išsisuktum.
Galiausiai susipainioji, nes pamiršti, ką melavai.
- Būk ramus. Aš susitvarkysiu. - Čeza!
Tave kviečia.
- Čeza! - Taip.
Labas. Sveika.
Pamiršai akinius.
Labai ačiū.
Atleisk, neišgirdau tavęs. Aš...
Aš dešine ausimi neprigirdžiu.
- Nesakyk to, nes dabar... - Gerai, iki.
Nesijaudink. Viskas gerai.
Pirmas susitikimas, o tu jau kurčia nardytoja vardu Čeza.
Viskas gerai. Aš jau susikaupiau.
Rimtai? Prie kurios ausies laikai telefoną?
- O, taip. - Taip.
Dabar jau tikrai susikaupiau.
Šūdas. Negaliu kalbėt.
- Skambino Niki? - Ne. Čeza.
Kas ta Čeza?
Viena pažįstama kurčia nardytoja.
Taileri, pasiruošęs?
- Viskas gerai? - Taip. Priėjau Midvėjų.
Pusiaukelę?
Mūšį. Midvėjaus mūšį.
Čia viskas aišku. Baigsiu po valandos.
Gerai. Puiku.
Aš susipažinau su viena moterimi.
Ką?
Susipažinom labdaros parduotuvėj. Paprašė manęs sutaisyti dulkių siurblį.
Tai bent. Geras.
Niekaip neradau gedimo tame „Hūveryje“.
Ėjau ten kas savaitę.
Praktiškai kojos iš ten neiškėliau.
Paskui nukrito visas besisukantis šepetys, lyg kažkas būtų ant jo užmynęs.
Taip.
Taigi, maklinėjom abu po Kroidoną ieškodami detalių.
Ar ji pasisiūlė užeiti?
Taip, net sumuštinių atsinešė.
Gerai. Netrukdysiu.
Džonai? Kaip sekasi?
Vos išgirdęs temą „Susitikimas su gamta“,
iškart pagalvojau apie paprastąją baltagalvę.
- Manau, visi pagalvojom. - Kaip nori.
Sumaniau triptiką. Štai.
Gerai. Ar ilgai užtruksi?
- Ne. Nupiešiu greitai. - Puiku.
Ir kaip, Džile, mieloji? Kaip reikalai?
Puikiai.
Tik abejoju, ar mano įžvalgos ir išmintis nepasirodys per gilios
16-ametei.
Žinai, kaip padarysim?
Kai baigsi, sušvelninsim išmintį.
Ir apkarpysim įžvalgas. Tinka?
- Gerai. - Puiku.
Viskas gerai?
Gaminame kartojimo korteles. Skirstom temas pagal spalvas.
Jei ko prireiks...
Tėti, mes užsiėmę.
Gerai.
Labas. Ar viskas gerai?
- Šok. - Gerai.
Neturi šalmo?
Nea. Sudužo avarijos metu.
Aišku.
- Ar viskas gerai? - Taip.
Sunku laikytis, nes šitas... Tiek to.
Čia taip ty...
tylu po vandeniu. Lyg būtų kitas pasaulis.
Man žiauriai patinka.
Niekaip negaliu atsiplaukioti.
Nors gal jau pakaks.
Ar seniai tu čia?
Tris mėnesius.
O kur buvai anksčiau?
Keliose šalyse.
Tunise, Graikijoje.
Maroke, manau.
O koks tavo gyvenimo planas?
Jaučiuosi kaip pokalbyje dėl darbo, kurio nenoriu.
Atleisk.
Atleisk, čia dėl to nardymo. Jis išlaisvino mano smalsumą.
Atsigulk ir kvėpuok.
Ir liaukis klausinėjusi.
Taip, smagu.
Man nuobodu. Išgerkim.
Kas nutiko? Kur tavo ramunės?
Nebeliko ramunių, Džeisonai. Liko nusivylimas.
- Bet jos buvo gražios. - Jos skubėjo, Džeisonai.
- Pernelyg skubėjo. - Ką?
Jos reikalavo per daug dėmesio. Aš jas peraugau.
Bet tai buvo prieš 45 minutes.
Tu geri, Džonai?
Hemingvėjaus limonadą.
Klausyk, mums tereikia, kad nors kažką nupieštum. Bet ką.
Negaliu.
Man baigėsi tas vienintelis dalykas, reikalingas dailininkui.
Kas, pasitikėjimas?
Dažai.
Išpyliau dažus. Žiūrėk po kojomis.
Džonai.
Ne, bus gerai, Taileri. Kabink jas.
Kas čia vyksta?
Pirma padarėme, kad vienoj pusėj būtų esminiai faktai, o kitoj – išvados.
Tada pamanėm, kad geriau juos žymėti skirtingose kortelėse.
- Tad perdarom viską. - Tu dar net nesikartojai?
Ne, nes nebaigėme kortelių.
Jas užbaigus, pasikartosiu greit.
Pažiūrėjusi į faktą, surasiu kortelę, susijusią su šiuo f...
Gal vis tik geriau surašyt vienoje kortelėje.
O Dieve.
Taip.
Atvažiavom. Čia gyvenu.
Tai bent. O koks vaizdas.
Kat, gal gali grąžint arbatpinigius,
kuriuos daviau tau restorane?
Čia nuostabu.
Tai tik nuomojama vila.
Taip. Kaip ir mano, bet čia kitaip.
Taip?
Ar nori išgerti?
- Taip, noriu. - Išgerkim.
Ačiū.
Graži vazelė.
Gali pasiimti.
- Ne, nereikia. - Kur mano telefonas?
Paplūdimyje įdėjai į mano krepšį.
Taip.
Vaizdas, vertas kokio narkobarono nužudymo.
Pačia geriausia prasme.
Kodėl nešiojiesi mano nuotrauką?
Kaip sekasi?
- 1 400 ir dar ne pabaiga. - Žodžių?
Žuvusiųjų.
Djepo reidas.
Lemtingas metas. Nuotaikos – niūriausios.
Rašau virš jūros sklandančioms sieloms.
Gal atsipūsk?
Ne, privalau tęsti.
Pasivyt.
Pagalbos mums reikėjo anksčiau.
Kur buvo parama?
Neturėjom nė menkiausio šanso.
Labas. Ačiū, kad atėjai. Atleisk, kad anksčiau nepaprašiau.
Atsinešiau medžiagos. Kur visi?
Taip, Vikai. Perskaičiau du kartus. Trūksta rišlumo.
Nesutinku.
Čia pastraipa, skirta 1966 m. Anglijos pergalei Pasaulio taurėje,
nereikalingos mintys apie moterų futbolą,
humoristinis ketureilis kažkodėl ir septynios užgaulios kultūrinės užuominos,
net septyniskart daugiau nei panaudotų istorinių šaltinių.
Gerai. Kartu atsisėsime ir viską peržiūrėsime.
O kas tau pasidarė?
Praradau įkvėpimą. Nieko nematau.
Pamatyk tai: tavo anūkė, nebaigusi vidurinės,
Trafalgaro aikštėje pardavinėja suvenyrinius magnetukus.
Riba tarp čia ir ten – plona
ir nupiešta ant šio popieriaus lapo šituo teptuku.
Nupiešk ką nors. Greitai!
- Gerai. Ką tai reiškia, po velnių? - Kuria prasme?
Turėjai rašyt apie
- „Laisvą kambarį“. - Ir parašiau.
O kas čia apie pavogtą sovietų mikroschemą?
Ir „Laisvame kambaryje“ niekas nieko nevijo į Eifelio bokšto viršų.
Vijo. Ta dalis man labiausiai patiko.
„Laisvo kambario“ veiksmas vyko Florencijoje.
Tu...
Pala.
O Dieve. Ji rašė apie „Žvilgsnį į žmogžudystę“.
- Argi? - Dėl Dievo meilės.
Ne, aš nesupainiojau.
„Laisvas kambarys“ su Rodžeriu Mūru.
- Tai „Žvilgsnis į žmogžudystę“. - Taip.
Gerai. Štai. Aš parsiųsiu tau filmą.
O tu sėdėsi ir nerašysi nė raidelės,
kol nepažiūrėsi jo viso, aišku?
- Aišku. - Gerai.
- Turi vyno? - Taip.
Nieko nepasakysi?
Ką, nori, kad pasakyčiau?
Nežinau.
Ką nors.
Tavo duktė turi klausimų.
Jai reikia...
jiems abiem iš tavęs reikia to...
Ko aš negaliu duoti.
Nesuprantu, ką turiu jiems pasakyti.
Kad gailiesi.
Aš nesigailiu.
Tau nereikėjo man meluoti.
Žinau.
Žinau. Atsiprašau.
Vis tik ne. Žinai, ką? Ne. Aš neatsiprašau.
Po teisybei, prašom.
Labai prašom už tavo vaikų priežiūrą,
kol tu savęs ieškai.
Tu ne pirma tokia.
Ne pirma sumanei palikti savo vaikus.
Bet negalima tiesiog išskristi, susidūrus su pirmais sunkumais.
Ir jie gyvena gerai, beje.
Ačiū, kad paklausei.
Žinau tai.
Todėl ir palikau juos, kad jie gyventų gerai.
Ir aš...
Nes buvo metas, kai nė vienas mūsų negyvenom gerai.
Tu nežinai, kaip mes gyvenom.
Aš ne...
Aš negalėjau...
Taip ir maniau, kad ne veltui priėjau prie tavęs restorane.
Juk tu – padavėja.
Taip, ir ne pati geriausia.
Čia daug klausimų.
Nieko tokio. Tu neprivalai.
Ką veiki rytoj?
O, ne.
PABUDAI?
TAIP. KĄ TIK!!! REIKIA KAVOS
ATVAŽIUOT PAS TAVE? PERŽVELGSIM SĄRAŠĄ?
TAIP ATVAŽIUOK
Kas nutiko?
Savininkas išvykęs.
Spėju, kažkas įsilaužė.
Gal matėte ką nors?
Atsiprašau. Šia ausimi neprigirdžiu.
Atleiskit.
Ne, ne.
Jokių croquetas, ei? Daugiau nebus.
Baigėsi, viskas.
Ne. Gal matėte Kat?
Ji čia dirba. Tokia lengva, lyg niekur nieko,
ir kieta ir švelni tuo pat metu su neramia siela?
- Rudi plaukai. - Kat?
- Sí. - Dingo.
Dingo kur?
Dingo. Tiesiog dingo. Kambarys tuščias.
Atleiskit, turiu darbo. Nebus croquetas, nebus ir žmonių.
Atsiprašau.
Atleiskit.
Taigi.
Ilgokas, bet išbraukiau žodį „prakeiktas“
prieš paminint prancūzus,
todėl jis gerokai sutrumpėjo.
Manau, kad bus užskaityta.
Taip. Tėti, rodyk.
Tema buvo „Susitikimas su gamta“,
tad mane įkvėpė tai, kaip vakar su manim kalbėjo Karen.
Aš tokį nupirkčiau.
- Tu pirktum? - Taip.
Nemanau, kad ten tu.
Nenusišnekėk, tas liūtas su mano veidu.
Labas. Kaip sekasi?
- Ji išvyko. - Ką?
- Kaip tai išvyko? - Išvyko.
Aš jai viską pasakiau.
Pasakiau, kad Princesė jos ieškojo, ir ji dingo.
Kur ji dingo?
Gal jai reikia laiko viską apmąstyti?
Ne, ji dingo su visais daiktais.
Ji ir vėl pabėgo.
Negaliu to sakyt Princesei, Džeisonai, negaliu jai sakyt tiesos.
- Taip. - Ne.
Ne, negali. Palauk.
Princese, ateik minutėlei, širdele.
Mama skambina. Gerai?
Atsisėskime.
Gerai, Nik. Įjungiau garsiakalbį. Princesė tave girdi.
Išieškojau visur, bet neradau jos.
Tuo adresu ji nebegyvena, ir niekas nežino, kur ji.
Man labai gaila.
Aišku.
Man labai gaila.
Aš tave myliu.
Aš irgi tave myliu.
Eikš.
Ačiū.
Ateik.
Jūs ten visi vėl glėbesčiuojatės be manęs?
Eime.
Nė iš vietos.
MYLIU TAVE MAMA ŠA XXX
Išvertė Egidija Namavičė