Nikij! Tevi aizvest, vai kā?
Piedod.
Nu tā. Pats svarīgākais. Zobu birste, saules krēms, apenes,
šampūns un...
šie.
Nē, nē. Nē, paldies. Esmu smagi precējusies.
Ak dievs! Liels jums paldies, draugi!
Laižam!
Ak nē. Ak dievs, šis krekls ir pretīgs.
Ņem Čerilas. Viņa nevar lidot, jo ir sarakstā. Savu uzskatu dēļ.
"Garkājainā Čeza."
Jā, viņa ir 1,90. Bet tu vari ņemt viņas numuru. Viss apmaksāts.
Bet būs jādzīvo kopā ar Šellu.
Šella, tev viss labi?
Tā. Tev tagad jāsaņemas, skaidrs? Jo šis ir arī mūsu vecmeitu brauciens.
Klau, gribi ar mums šovakar ietusēt?
- Nē, es klubiem esmu par vecu. - Neesi vis!
Es tur izskatos kā atbraukusi kādam pakaļ.
Nē!
- Vienkārši man... kaut kas ir jāizdara. - Nu labi.
KEMDENAS TIRGUS
Aiziet! Augšā!
No viņas ir ziņas?
Nē, bet, ja es ko uzzināšu, pateikšu arī tev, jā?
Tagad celies! Tev jāatkārto fizika. Pirmdien ir eksāmens.
Nav jēgas. Es neko nezinu.
Tu zini vairāk, nekā domā. Paskatīsimies, cik tālu esi tikusi. Nu!
Labi.
Es aprēķināju tā: ja esmu mašīnā, kas brauc ar 48 km/h...
- Nu re. - ...un saduros ar mašīnu,
- kas brauc ar 32 km/h... - Jā.
...mani atbrīvos no visiem eksāmeniem.
Un mums to vajadzētu vismaz apsvērt.
- Kā rezerves plānu? Jā? - Jā.
Aiziet! Celies!
Princese!
Sveiki!
- Hola! - Hola.
Vai tas ir tur?
- Šis ir tas? - Kafejnīca. Kur ēst.
Jā, zinu. Vai tā ir šī adrese?
Kur ēst.
Labi.
Gracias.
Ei! Kas tas ir?
Vēstule. Ak dievs, varbūt es zinu vairāk, nekā domāju.
Tu neesi nodevusi nevienu gada darbu, Princese.
Nē, es tikai vairoju spriedzi. Radu furoru, saproti?
Te ir angļu valoda, vēsture un māksla, un visi jānodod pirmdien.
Man nebija laika.
Kāpēc tu sakrāji tik daudz un nerīkojies uzreiz?
Godīgi? Nu, tā pavisam godīgi?
- Jūs pret mani neesat pietiekami stingri. - Jā. Nu, labi.
Brīvdienu plānus atcel! Skaidrs?
LIEKAS, KA NEPAREIZĀ ADRESE. TIKAI KAFEJNĪCA
Viss kārtībā? Izskatāties satraukta.
- Angļu ēdienkarti? - Nē. Viss ir labi.
Vai jūs ieteiktu kalmāru?
- Jums kalmārs garšo? - Jā.
Tad neieteiktu.
Skaidrs.
Vai šeit, ja pasūta sangriju, jūs dodat arī ēdamo par brīvu?
- Jā. - Jā?
Kā jūs sauc? Atvēršu rēķinu.
Čerila. Vispār Čeza.
- Ak tā? - Jā.
Kā sauc jūs?
Esmu Keta.
Tā. Esam sasaukuši šo Gada darbu ārkārtas komitejas sēdi,
jo Princesei līdz pirmdienai jānodod trīs gada darbi,
kurus viņa vēl nav sākusi.
Mums vajag tikai, lai ieskaita,
jo vidējo atzīmi Princese var paaugstināt eksāmenos,
un tā arī būs, jo visas brīvdienas viņa mācīsies.
Tur galvenais būs Tailers. Viņš jau ir sagatavojis kartītes.
Ej, mans dēls.
Tā. Tēt! Zinu, ka tev patīk vēsture.
Tāpēc no tevis es gribētu saņemt 5000 vārdu eseju
par ASV iesaistīšanos 2. pasaules karā.
Jā, esmu īstais. Gadu gaitā esmu daudz rakstījis par vāciešiem.
- Bet esejas? - Esejas, vēstules, brošūras.
Tā, nuja. Jā, man tevis uzrakstīto vajadzēs pārlasīt.
Džons - māksla.
Zinu, ka dod priekšroku ūdenskrāsām, bet ko sakām par akrila krāsām?
Kalpojot mākslai, pēdējā laikā esmu bijis pārdrošāks.
Uzmanieties!
Pagājušomēnes palūdzu pusaudžus pavirzīties,
jo viņi aizsedza skatu uz Epslija namu.
Viņš bija brīnišķīgs.
Nu tad tā turpināsim, labi?
Šeit tēma ir "Sastopoties ar dabu:
flora, fauna un dabas pasaule". Tā ka varēsi izpausties, Džon.
Eju uz treileru pēc molberta!
Forši. Tā! Džilla, mīļā, angļu valoda.
Tātad mēs gribētu eseju par vienu no šīm grāmatām, lūdzu.
Esi kādu no šīm lasījusi?
Šo Ziemsvētkos rādīja pa teļļuku!
Nu re, uzvarētājs noskaidrots.
Tātad "Attieksme pret dzimumu lomām Istabā ar skatu".
Gaidu ar nepacietību.
Tu taču atceries, kā to skatījies, ko?
Jo parasti tu Ziemassvētkos ap trijiem esi drusku...
- Kāda? - Sagurusi.
Nē, es atceros. Man patika tā mūzika.
Lieliski!
Tā! Jā, tā viņus vairs nedrīkst saukt.
Labi.
Virtuve saka, ka tu šķiņķa croquetas esi jau saēdusies,
tā ka šīs ir pēdējās.
Un tad tev vairs nedos. Piedod.
Taisnīgi.
Tev ir vecmeitu ballīte?
- Jā. - Kur tad pārējās?
Sastrīdējāmies.
Jā. Es gribēju snorkelēt, bet viņas ne,
un tad mēs pamatīgi saplēsāmies par to, ka vienmēr ballējam tikai uz sauszemes.
No kurienes tu esi?
No Austrumlondonas.
Es arī!
Ko?
Nē!
Jā, man tur patīk.
Tu zini tādu krogu Krāns un zvani?
Beidz! Tas bija manas mammas mīļākais krogs!
- Ko? - Jā.
Nē!
Pasaule ir maza.
Jā!
Varu tev parādīt labu pludmali snorkelēšanai, ja vēlies.
Tur nav viļņu.
Tur ir milzu haizivis,
bet tām tikai jāuzsit pa purnu, un tās aizpeld.
Jā. Lieliski!
- Čau. - Es viņu satiku!
Ko? Ko viņa teica?
Par bērniem prasīja?
Nē, ne gluži, jo es viņai nepateicu, kas esmu.
Nu, es pateicu, kas esmu, tikai nepateicu patiesību.
Ko tu pateici, kas esi?
Čeza.
Tu uz turieni brauci pēc atbildēm.
Zinu, bet man jāredz, kāda viņa ir, pirms izstāstu, kas īstenībā esmu es.
Mēs iesim snorkelēt.
Tu ļoti slikti melo.
Nē, tā nav!
Tiešām? Kā garšoja Kerplunkenas sviestmaizes?
Ai, nu beidz!
Tu pieļauj kļūdu un samelo, lai izķepurotos.
Bet tad pati vairs neatceries.
- Neuztraucies. Man viss sanāks. - Čeza!
Tā esi tu.
- Čeza! - Jā.
Čau! Sveika.
- Tu aizmirsi saulesbrilles. - Liels paldies.
Piedod, es nedzirdēju. Esmu...
Esmu nedaudz pakurla. Ar labo ausi.
- Nē, tā nesaki, jo tagad... - Labi, tiekamies!
Neuztraucies, es izkūlos.
Viena tikšanās, un tu jau esi kurlā snorkelētāja Čeza.
Ir labi, tagad es koncentrējos.
Tiešām? Pie kuras auss tev ir telefons?
- Ā, jā. - Nu re.
Labi. Sāku koncentrēties tagad.
Velns! Man jāiet.
- Tā bija Nikija? - Nē. Čeza.
Kāda Čeza?
Viena man pazīstama kurla snorkelētāja.
Tailer, gatavs?
- Viss kārtībā? - Jā. Esmu nonācis līdz Midvejam.
Līdz kam?
Līdz kaujai. Kaujai par Midveju.
- Viss ir ļoti vienkārši. Pēc stundas būs. - Labi. Nu forši.
Esmu sācis ar kādu satikties.
Ko?
Iepazināmies RSPCA labdarības pasākumā. Viņa palūdza salabot putekļsūcēju.
Oho! Jauki.
Nevarēju tikt ar to Hoover galā.
Tas plīsa katru nedēļu, un man atkal bija jābrauc labot.
Es tai mājā praktiski dzīvoju.
Vienreiz nolūza visa rotējošā birste, it kā kāds būtu uz tās uzkāpis.
Skaidrs.
Detaļas meklēdami, izstaigājām visu Kroidonu.
- Viņa piedāvājās nākt līdzi? - Jā. Ar sviestmaizēm.
Nu labi. Es tevi netraucēšu.
Nu, Džon? Kā iet?
Kad izdzirdēju frāzi "sastopoties ar dabu",
man uzreiz prātā ienāca pīpene.
- Domāju, kā visiem. - Ja tu tā saki.
- Es esmu iedomājies triptihu. Lūk. - Lieliski! Tas būs ilgi?
- Nē. Mirklī gatavs. - Lieliski!
Nu, Džilla, mīļā? Kā sokas?
Jā. Sokas ļoti labi.
Es tikai raizējos, ka darbs būs pārāk vērīgs un gudrs,
lai to būtu rakstījusi sešpadsmitgadniece.
Zini, kā darīsim? Beigās sarīkosim gudrības pārbaudi.
Padarīsim to ne tik vērīgu. Ko saki?
- Labi. - Brīnišķīgi.
Te visiem viss labi?
Taisām mācību kartītes. Katra tēma savā krāsā.
Ja jums kaut ko vajag...
Tēt, mēs esam aizņemti.
Labi.
Čau! Viss labi?
- Lec virsū! - Labi.
Tev ķivere ir?
Nē, avārijā saplīsa.
Skaidrs.
- Viss labi? - Jā.
Tikai grūti noturēties, jo... Ir labi.
Te ir tik... tik mie...
tik mierīgi - te, zem ūdens. Kā citā pasaulē.
Man tik ļoti patīk!
Nespēju vien rimties.
Tagad gan pietiks.
Cik ilgi tu te jau esi?
Trīs mēnešus.
- Kur biji pirms tam? - Šur un tur.
Tunisijā, Grieķijā.
Šķiet, Marokā.
Kāds ir tavs dzīves plāns?
Sajūta kā darba pārrunās, lai gan darbu negribu.
Piedod.
Piedod, tas no snorkelēšanas. Vienkārši tā mani padara ziņkārīgu.
Apgulies un elpo.
Beidz par visu šaubīties.
Jā, tas ir jauki.
Man ir garlaicīgi. Ejam iedzert!
Kas te noticis? Kur tad pīpenes?
Nav nekādu pīpeņu, Džeison. Tikai izmisums.
- Bet bija tik jaukas! - Tās bija pēkšņas, Džeison.
- Pārāk pēkšņas. - Ko?
Tās bija uzstājīgas. Esmu ticis tām pāri.
Bet tas bija pirms 45 minūtēm!
Vai tu dzer, Džon?
Hemingveja limonādi.
Mums tikai vajag, lai tu kaut ko uzglezno. Jebko.
Es nevaru!
Man ir beidzies vienīgais, kas gleznotājam vajadzīgs.
Kas? Pašapziņa?
Krāsa.
Es to izgāzu. Vispār skaties, kur sper kāju.
Ak, Džon.
Nē, ir labi, Tailer. Kar augšā!
Kas te notiek?
Nuja. Uzrakstījām svarīgākos faktus priekšā, kopsavilkumu - aizmugurē.
Bet tad sapratām - labāk ir divas atsevišķas kartītes.
- Mēs tās pārrakstām. - Mācījusies esi?
Nē. Vēl neesam pabeiguši mācību kartītes.
Tālāk ies ātri.
Apskatīsimies faktus un sameklēsim kartīti ar atbilstošu...
Vispār varbūt viss uz vienas ir labāk.
Ak dievs.
Jā.
Klāt esam. Mana māja.
Oho! Kas par skatu!
Keta, atceries manu dzeramnaudu? Laikam man tā jāprasa atpakaļ.
- Tas ir fantastiski! - Tikai īrēta.
Jā, mana arī, bet tā nav šāda.
Jā?
Vai dzērienu gribi?
- Jā, gribu! - Iedzeram!
Paldies.
Man patīk tā tava vāžveidīgā mantiņa.
Nu tad ņem!
- Nē, nevajag. - Kur mans telefons?
Tu pludmalē to ieliki manā somā.
Jā.
Šī ir tāda māja, kādā parasti nogalina narkokarali.
Un to es domāju kā komplimentu.
Kāpēc tev somā ir mana fotogrāfija?
Kā tev iet?
- Pagaidām ir 1400. - Vārdu?
Zudušo dvēseļu.
Djepas kauja.
Pagrieziena punkts. Morālais stāvoklis iznīcināts.
Es rakstu, godinot rēgus.
- Varbūt drusku atpūties? - Nē, man ir jāiztur.
Jāatgūst zaudētais.
Palīdzība bija vajadzīga agrāk. Kur bija piegāde?
Mums nebija nekādu izredžu.
Čau. Paldies, ka atbrauci. Piedod, vajadzēja lūgt agrāk.
Jā. Vajadzīgo atvedu. Kur ir viņi?
Tā. Es divreiz pārlasīju, Vik, un tur trūkst saistības.
Nepiekrītu.
Te ir rindkopa par Anglijas uzvaru 1966. gada Pasaules kausā,
nevēlami uzskati par sieviešu futbolu,
nez kādēļ limeriks un septiņi kultūru nomelnojoši izteicieni -
septiņreiz vairāk, nekā esi izmantojis izejmateriālu.
Tā. Es apsēdīšos tev blakus, un mēs iziesim tam cauri.
Tā, un kas notiek ar tevi?
Mani pameta iedvesma. Es neko neredzu.
Ieraugi šo: tava mazmeita, nesaņēmusi atestātu,
Trafalgarskvērā pārdod ledusskapja magnētiņus.
Robeža starp šodienu un to dienu ir smalka,
un tā ir uzgleznota uz šī papīra ar šo otu.
Uzglezno kaut ko! Ātri!
- Labi. Kas, ellē, ir tas? - Kā tu to domā?
Tev bija jāraksta
- par Istabu ar skatu. - Es uzrakstīju.
Un kas te ir sarakstīts par nozagto padomju mikročipu?
Un Istabā ar skatu nebija pakaļdzīšanās pa Eifeļtorni.
Bija! Tā bija mana mīļākā vieta.
Istabā ar skatu darbība notiek Florencē.
Tu...
Pag!
Ak dievs. Viņa ir rakstījusi par Skatu uz slepkavību.
- Tiešām? - Nu dieva dēļ!
Nē. Man noteikti ir pareizi.
Istaba ar skatu, galvenajā lomā Rodžers Mūrs.
- Tā ir Skats uz slepkavību! - Jā.
Tā, labi. Es to tev ielādēšu.
Un tu varēsi sēdēt te, un tu neko nerakstīsi,
kamēr nebūsi noskatījusies, labi?
- Labi. - Labi.
- Tev vīns ir? - Jā.
Vai tu kaut ko teiksi?
Ko tu gribi, lai saku?
Nezinu.
Kaut ko.
Tava meita grib atbildes.
Ir vairākas lietas, ko viņai...
ko viņiem abiem no tevis vajag un ko es...
es viņiem nespēju dot.
Nezinu, ko viņi grib, lai saku.
Viņiem jāzina, ka tu nožēlo.
Bet es nenožēloju.
Tev nevajadzēja man melot.
Zinu.
Zinu. Piedod.
Vispār nē. Vai zini? Es... Nē. Es neatvainojos.
Patiesībā es tev saku "lūdzu".
Priecājies, ka es rūpējos par taviem bērniem,
kamēr tu meklēji sevi.
Tu neesi nekāda dumpiniece.
Neesi pirmais cilvēks, kam gribējies pamest savus bērnus.
Bet nedrīkst aizlaisties ikreiz, kad dzīve kļūst mazliet sarežģīta.
Un viņiem iet labi, ja kas.
Paldies, ka pajautāji.
Es zinu, ka labi.
Tāpēc jau es aizmuku - lai viņiem ietu labi.
Un man arī.
Jo vienubrīd mums nevienam negāja labi.
Tu nezini, kā mēs dzīvojām.
Es nebiju...
es nebiju spējīga...
Es zināju, ka ne bez iemesla restorānā pienācu tev klāt.
Nu jā, tu esi viesmīle.
Jā, bet ne pārāk laba.
Daudz jautājumu.
Nekas. Tev nav jāatbild.
Ko tu dari rīt?
Ak nē.
ESI PIECĒLUSIES?
JĀ. TIKKO!!! VAJAG KAFIJU
MAN ATNĀKT UZ VILLU? VARAM IZIET CAURI SARAKSTAM?
JĀ, NĀC
Kas te notiek?
Īpašnieks aizbraucis. Šķiet, tur kāds ielauzies.
Jūs kaut ko redzējāt?
Atvainojiet. Ar šo ausi esmu drusku pakurla.
Atvainojiet.
Nē, nē, nē.
Croquetas vairāk ne, ei? Piedod.
Mums beigušās. Nekad tā nav bijis.
Nē. Vai Ketu esat redzējis?
Viņa te strādā. Ar tādu vieglprātīgu attieksmi
un... gan maiga, gan šerpa, un tāds nemiera gars.
- Brūni mati. - Keta?
- Si. - Prom.
Uz... Prom uz kurieni?
Prom. Pavisam. Viņas istaba tukša.
Piedod, jāstrādā. Nav croquetas, nav cilvēku.
Atvainojiet.
Tā!
Pagarš, bet es izņēmu visus "draņķa", kur aprakstīti francūži,
un kļuva daudz īsāks.
Tāpēc domāju - derēs.
Jā.
Tā. Nāc, tēt!
Tēma bija "Sastopoties ar dabu",
un mani iedvesmoja tas, kā vakar ar mani runāja Kārena.
Es tādu pirktu.
- Tu pirktu? - Jā.
Diez vai tā esi tu.
Kā? Skaidri redzams, ka lauvai ir mana seja.
Ei. Kā iet?
- Viņa ir prom. - Ko?
- Kā prom? - Prom.
Es viņai pateicu, kas esmu.
Pateicu, ka Princese viņu meklē, un viņa ir prom.
Kur viņa ir?
Varbūt viņai vajadzēja vairāk laika.
Nē. Prom ar visām mantām.
Viņa atkal bēg.
Es Princesei to nedrīkstu teikt, Džeison. Es nedrīkstu stāstīt patiesību.
- Jā. - Nē.
Nē, nedrīksti. Pagaidi.
Princese. Panāc, mīlulīt!
Mamma piezvanīja. Jā?
Varam apsēsties?
Labi, Nikij, tu esi uz skaļo. Princese klausās.
Es visur izmeklējos, bet nekādi... bet es... es nekādi nevaru viņu atrast.
Tajā adresē viņa vairs nedzīvo, un te viņu neviens nepazīst.
Man žēl.
Labi.
Man tik ļoti žēl.
Es tevi mīlu.
Es tevi arī mīlu.
Nāc pie manis.
Paldies!
Nāc.
Jūs atkal visi bez manis apskaujaties?
Nāc!
Paliec!
ES TEVI MĪLU, MAMM KUŠA XXX
Tulkojis Imants Pakalnietis