Nikki! Akkor most vigyünk vagy se?
Bocs!
Oké. A legszükségesebbek. Nézzük! Van fogkefe, naptej, bugyi,
sampon és...
ilyen.
Nem, nem. Nem, köszi! Boldog házasságban élek.
Jaj, Istenem! Nagyon köszönöm, csajok!
- Szívesen! - Csapassuk!
Jaj, nem. Jesszus, tök undi az ingem.
Cherylé! Ő nem repülhet. Feketelistás.
És fenntartásai vannak.
„Hosszú lábú Chezza.”
Ja, 190 centi.
Tiéd lehet a szobája. Fizetve van.
Mondjuk, Shell-lel közösen.
Shell, jól vagy?
Na jó. Több lelkesedést kérek, jó?
Mert ez a mi lánybúcsúnk is.
Figyi, van kedved eljönni velünk ma este bulizni?
- Ó, nem. Nem, túl öreg vagyok már hozzá. - Nem, dehogy vagy.
Úgy nézek ki, mint aki csak sofőrnek ment.
Nem.
Csak... Van valami, amit el kell intéznem.
Oké.
PRÓBÁLKOZÁSOK
Gyerünk! Ébresztő!
Jelentkezett nálad?
Nem, de ha megtudok valamit, egyből elmondom neked is, jó?
Most pedig kelj fel! Ismételned kell. Hétfőn fizika van.
Semmi értelme. Nem tudok semmit.
Többet tudsz, mint hinnéd.
Nézzük meg, hol tartasz! Gyerünk!
Jó.
Kiszámoltam, hogy ha egy 48 km/órával haladó autóban ülök...
- Ez az! - ...és ütközöm egy másikkal,
- ami 32 km/órával közlekedik... - Igen.
...akkor egy vizsgát sem kell írnom.
Legalább vegyük fontolóra!
- Nevezhetjük B tervnek? Igen? - Igen.
Most pedig gyerünk! Felkelni!
Princess!
Jó napot!
- Öm, hola. - Hola.
Ez itt van?
- Ez ez? - Café, enni.
Igen, tudom. Ez a cím ez?
Enni.
Oké.
Gracias.
Hé, ez meg mi?
Egy levél. Jaj, Istenem! Talán tényleg többet tudok, mint hinném.
Nem adtál be egy dolgozatot sem, Princess.
Nem, csak fokozom a várakozást. Egy kis izgalmat keltek, tudod?
Nézd, angol, töri és rajz, mindet hétfőig kell!
Hát, más kötött le.
Miért hagytad összegyűlni? Miért nem csináltad meg?
Őszintén? Teljesen őszintén?
Azt hiszem, nem voltatok elég szigorúak velem.
Igen. Hát, jó.
Mondd le a hétvégi programjaidat! Érted?
SZERINTEM NEM JÓ EZ A CÍM. CSAK EGY KÁVÉZÓ
Jól vagy? Mintha ki lennél borulva.
- Kérsz angol nyelvű étlapot? - Nem. Nem kell.
Jó itt a tintahal?
- Szereted a tintahalat? - Igen.
Akkor nem.
Oké.
Ez is olyan, ahol ha sangriát rendelek,
akkor... hozol valami kaját ingyen?
- Igen. - Igen?
Hogy hívnak? Nyitom a számlát.
Cheryl. Chezza.
- Ó, tényleg. - Igen.
Téged hogy hívnak?
Kat vagyok.
Oké. Azért hívtuk össze a vészhelyzeti dolgozatbizottságot,
mert Princessnek három dolgozatot kell beadnia hétfőn,
amiket még el sem kezdett.
Na, nem kell más, csak hogy görbüljön a jegy,
mert Princess a vizsgákon javíthat az átlagán,
ami meg is lesz, mert egész hétvégén ismételni fog.
Ezt Tyler fogja vezetni. Már elő vannak készítve a tanulókártyák.
Menj, fiam!
Oké. Apa, tudom, hogy tudsz egyet és mást a történelemről.
Úgyhogy tőled egy 5000 szavast kérek
az Egyesült Államok II. világháborúba lépéséről.
Igen, én vagyok az embered. Az évek során sokat írtam a németekről.
- De esszéket? - Esszéket, leveleket, pamfleteket.
Jó. Oké. Majd nekem is át kell néznem, ha kész vagy.
John, rajz.
Tudom, hogy szoktál akvarellezni,
de mit szólnál az akrilfestéshez?
Merészebb és kalandvágyóbb voltam a művészet szolgálatában.
Nem mondod!
Múltkor megkértem pár tinit, hogy menjenek el,
mert takarták előlem az Apsley House-t.
Elképesztően intézte.
Akkor ebben a szellemben fogjunk is neki!
Tehát a téma: „Találkozás a természettel:
növény-, állat- és vadvilág.” Kösd fel a gatyádat, John!
Jön a festőállvány a lakóautóból.
Remek! Oké. Jill, drágám, egy kis irodalom.
Kérnénk egy esszét ezek közül egy könyvről.
Olvastad valamelyiket?
Ez volt a tévében karácsonykor.
Oké, megvan a befutónk.
„Hozzáállás a nemi szerepekhez a Szoba kilátássalban.”
Alig várom! Tűkön ülök.
De emlékszel, hogy megnézted, ugye, Jill?
Mert karácsony első napján délután háromra általában te már kicsit...
- Mi? - Fáradt vagy.
Nem, emlékszem rá. Tetszett a zenéje.
Ez a beszéd!
Oké. Igen, már nem lehet így hívni őket.
Jól van!
A konyha szerint elég croquetát ettél,
úgyhogy ez az utolsó.
Utána nem hozunk ki többet. Sajnálom.
Jogos.
Lánybúcsún vagy?
- Igen. - Hol vannak a többiek?
Összekaptunk.
Igen. Én búvárkodni akartam, és ők meg nem,
és volt egy nagy vita arról, hogy mindig csak szárazföldön bandázunk.
Honnan jöttél?
Kelet-Londonból.
Én is.
Micsoda?
Kizárt.
Igen, nem, én imádom.
Nem ismersz egy kocsmát, a Sörcsap és harangokat?
Ne már!
Az volt anyám kedvenc kocsmája.
- Micsoda? - Igen.
Ne!
Kicsi a világ.
Igen.
Mutathatok egy nagyon jó partszakaszt a búvárkodáshoz, ha akarod.
Nincs dagály.
Jó, sütkérező cápák vannak,
de csak orrba kell verni őket, és elúsznak.
Okés. Szuper!
- Szia! - Találkoztam vele.
Micsoda? Mit mondott?
Kérdezett a gyerekekről?
Nem, nem éppen, mert nem mondtam meg, hogy ki vagyok.
Vagyis mondtam, ki vagyok, de nem azt mondtam, aki vagyok.
Mit mondtál, ki vagy?
Chezza.
Elvileg azért vagy ott, hogy válaszokat kapj.
Igen, tudom, de látnom kell, hogy kicsoda,
mielőtt megmondom, ki vagyok.
Elmegyünk búvárkodni.
Pocsékul hazudsz.
Nem, nem is igaz.
Tényleg? Mi van a szendvicsezéssel Kerplunkenben?
Jaj, ne már!
Bakizol, aztán hazudsz, hogy megúszd.
Aztán elfelejted, úgy belegabalyodsz.
- Ne izgulj! Intézem. - Chezza!
Ez te vagy.
- Chezza! - Ja, igen.
Üdv! Szia!
A napszemüveged.
Nagyon köszi!
Bocs, hogy nem hallottalak. Kicsit...
Alig hallok a jobb fülemre.
- Nem, ne mondd ezt, mert most... - Oké, akkor szia!
Ne izgulj! Kidumáltam.
Egyszer találkoztatok, és máris Chezza vagy, a siket búvár.
Semmi baj. Mostantól koncentrálok.
Igen? Melyik füledhez tartod a mobilt?
- Ja, igen. - Tessék!
Oké. Akkor mostantól koncentrálok.
A francba! Le kell tennem.
- Nikki volt az? - Nem. Chezza.
Ki az a Chezza?
Egy siket búvár, egy ismerősöm.
Tyler, kész vagy?
- Minden oké? - Igen. Küzdök.
Az esszével?
Midwaynél. A midwayi csata.
Minden nagyon egyértelmű. Egy óra múlva végzek.
Oké. Hát ez király.
Találkozgatok valakivel.
Mi?
Az állatvédők boltjában találkoztunk. Megkért, hogy javítsam meg a porszívóját.
Azta! Ez jó.
Nem bírok el ezzel a Hooverrel.
Minden héten bedöglik, és mehetek át megint.
Szinte folyton ott vagyok.
Egyszer az egész forgókefe lepattant, mintha valaki rálépett volna.
Igen.
Végül Croydonba kellett elbumlizni alkatrészért.
Felajánlotta, hogy elkísér?
Igen, hozott szendvicset.
Na jó. Akkor hagylak csinálni.
Minden oké, John? Hogy állunk?
Amikor azt hallottam, hogy „találkozás a természettel”,
egyből a réti margaréta jutott eszembe.
- Szerintem mindannyiunknak. - Szerinted.
Triptichonban gondolkodom. Így.
Oké. Sokáig fog tartani?
- Nem. Egy perc alatt meglesz. - Rajta!
Minden oké, Jill, drágám? Hogy megy?
Jól. Nagyon jól megy.
Csak az az aggályom, hogy talán kicsit túl sok tudás és bölcsesség van benne
egy 16 éveshez képest.
Megmondom, mit csinálunk:
ha kész van, átnézzük a bölcsességet.
Kicsit visszavesszük a tudást. Mit szólsz?
- Oké. - Csodás.
Itt mindenki jól van?
Ismétlőkártyákat csinálunk, témánként más színnel.
Hát, ha kéne bármi...
Apa, nekünk dolgunk van.
Oké.
Szia! Hogy vagy?
- Pattanj fel! - Oké.
Van egy bukósisakod?
Nincs. Gajra ment a balesetben.
Oké.
- Jól vagy? - Igen.
Csak nehéz kapaszkodni, az izé miatt... Megvagyok.
A... annyira békés...
békés a víz alatt! Egy másik világ.
Annyira... Annyira imádom!
Nem tudok betelni vele.
Bár most már elég volt.
Mióta vagy itt?
Három hónapja.
Hol voltál előtte?
Itt-ott.
Tunéziában, Görögországban.
Marokkóban, talán.
Mi a terved az élettel?
Olyan, mintha állásinterjún lennék egy pocsék melóra.
Bocsánat!
Bocs, a búvárkodás miatt van. Csak... Felébreszti a kíváncsiságomat.
Feküdj hanyatt és lélegezz!
Ne kérdezz rá mindenre!
Igen, ez jó.
Unatkozom. Igyunk valamit!
Itt meg mi történt? Mi lett a margarétáiddal?
Itt nincsenek margaréták, Jason. Csak a kétségbeesés.
- Pedig szépek voltak. - Hirtelen jöttek, Jason.
- Túl hirtelen. - Mi?
Ragaszkodtak a mélyebb megértésükhöz. Túlnőttem rajtuk.
De ez 45 perce volt.
Te iszol, John?
Hemingway limonádéja.
Oké, nézd, muszáj festenünk valamit, bármit. Fess bármit!
Nem tudok!
Kifogytam abból az egyből, ami minden festőnek kell.
Miből, önbizalomból?
Festékből.
Felrúgtam a palackot. Amúgy figyelj a lábad elé!
Ó, John!
Nem, ez jó, Tyler. Akasztgasd fel!
Itt meg mi folyik?
Na, az elejére a fontos állítást írtuk, hátulra meg az összefoglalását,
de aztán arra gondoltunk, hogy két külön kártyára kéne.
- Szóval újracsináljuk. - Ismételtetek egyáltalán?
Nem, még az ismétlőkártyák sincsenek készen.
De ha kész, onnan gyorsan megy.
Csak megnézzük a fontos állítást, és megkeressük a hozzá tartozó kártyá...
Talán mégis jobb, ha ugyanazon a kártyán vannak.
Jaj, Istenem!
Igen.
Hát ez lenne az. Itt lakom.
Azta! Micsoda kilátás!
Tudod, adtam azt a borravalót.
Azt hiszem, visszakérem.
Ez fantasztikus!
Csak bérlem.
Hát, az én lakásom is bérelt, de az nem ilyen.
Igen?
Kérsz egy italt?
- Igen, kérek! - Igyunk!
Köszönöm!
Tetszik, ez a vázaszerűséged.
Akkor vidd el!
- Nem. Nem, köszi! - Hol a mobilom?
A táskámba tetted a parton.
Igen.
Ilyen helyeken szokták megölni a drogbárókat.
És a legjobb értelemben mondom.
Miért van a táskádban egy fotó rólam?
Hol tartasz?
- Eddig 1400-nál. - Ennyi szó?
Odaveszett ember.
A dieppe-i rajtaütés.
Fordulópont. Erkölcsi bukás.
A holtak tengerének írok.
Nem akarsz kicsit pihenni?
Nem, haladnom kell tovább.
Vissza a terepre.
Előbb kellett volna segítséget kapni.
Hol maradt az ellátmány?
Esélyünk sem volt.
Szia! Kösz, hogy átjöttél! Előbb kellett volna kérnem.
Jó. Itt van minden, ami kell. A többiek?
Jó. Kétszer elolvastam, Vic, és teljesen összefüggéstelen.
Nem értek egyet.
Hát, van itt egy bekezdés Anglia 1966-os vébégyőzelméről,
néhány kéretlen vélemény a női labdarúgásról,
valamiért egy limerick, és hét kulturális szitokszó,
ami hétszer több a forrásanyag használatánál.
Na jó. Leülünk, és végigvesszük.
Veled mi a helyzet?
Cserben hagyott az ihlet. Nem lebeg a szemem előtt semmi.
Akkor lebegjen a szemed előtt ez: az érettségizetlen unokád
a Trafalgar téren hűtőmágneseket árul egy bögréből.
A két dolog között csak hajszálnyi a választóvonal,
ami erre a papírra van festve, ezekkel az ecsetekkel.
Fess valamit! Gyorsan!
- Oké. Mi az ördög ez? - Hogy érted?
A Szoba kilátássalról
- kellett volna írnod. - Arról is írtam.
Akkor mi ez a terhes francia nő?
És a Szoba kilátássalban senki nem költözik Londonba.
Dehogynem. Az volt a kedvenc részem.
A Szoba kilátással Firenzében játszódik.
Te most...
Várjunk!
Jaj, Istenem! A Kiadó szobáról írt.
- Tényleg? - Az Isten szerelmére!
Nem, biztos jóról írtam.
A Szoba kilátással főszereplője Tom Bell.
- Az a Kiadó szoba. - Igen.
Oké. Jó. Akkor most letöltöm neked.
És te szépen leülsz oda, és egy betűt sem írsz,
amíg meg nem nézted, oké?
- Oké. - Oké.
- Van itthon bor? - Van.
Nem mondasz semmit?
Mit vársz, mit mondjak?
Nem tudom.
Valamit.
A lányod válaszokat szeretne.
Vannak dolgok, amiket tudnia...
dolgok, amiket mindkettejüknek tudniuk kell tőled...
Én nem tudom elmondani nekik.
Nem tudom, mit akarnak, hogy mondjak.
Hogy sajnálod.
De nem sajnálom.
Nem kellett volna hazudnod nekem.
Tudom.
Tudom. Sajnálom!
Igazából nem. Tudod, mit? Én... Nem. Nem sajnálom.
Igazából inkább szívesen.
Szívesen, hogy vigyázok a gyerekeidre,
amíg nem vagy velük, hogy megtaláld önmagad.
Te nem vagy csodabogár.
Nem te vagy az első, aki arra gondolt, hogy elhagyja a gyerekeit.
Nem sasszézhatsz el, amikor az élet kicsit nehéz.
És egyébként jól vannak.
Kösz, hogy kérdezted.
Tudom, hogy jól vannak.
Ezért jöttem el, hogy jól legyenek.
És én is...
mert volt idő, amikor egyikünk se volt jól.
Nem tudod, milyen volt az életünk.
Én nem...
Én nem tudtam...
Tudtam, hogy oda kellett mennem hozzád az étteremben.
Igen, mivel pincérnő vagy.
Igen, bár nem valami jó.
Sok kérdés van.
Semmi baj. Nem muszáj.
Mit csinálsz holnap?
Jaj, ne!
ÉBREN VAGY?
IGEN. MOST KELTEM!!! KÁVÉ
MENJEK ÁT A HÁZBA? ÁTNÉZHETNÉNK A LISTÁT.
AHA, GYERE
Mi történt?
A tulaj nincs itt.
Azt hiszem, betört valaki.
Maga látott valamit?
Elnézést! Nagyothallok erre a fülemre.
Elnézést!
Nem, nem, nem!
Nincs több croqueta. Nincs több. Bocs!
Elfogyott. Ilyen még nem volt.
Nem. Látta Katet?
Itt dolgozik. Ilyen laza stílusa van,
és „egyszer fent, egyszer lent” típus, nyughatatlan lélekkel.
- Barna hajú. - Kat?
- Sí. - Elment.
Hova... Hova ment?
Elment. Elment végleg. Üres a szobája.
Bocs, dolgoznom kell. Se croqueta, se pincér.
Elnézést!
Na jó.
Kicsit hosszú, de kivettem a „rohadt” szót
a franciák minden említése elől,
ami sokat elvett a terjedelemből.
Úgyhogy azt hiszem, jó lesz.
Igen.
Jó. Gyerünk, apa!
Na, a feladat a „találkozás a természettel” volt,
és ihletet merítettem abból, ahogy Karen beszélt velem tegnap este.
Én elfogadnám.
- Te elfogadnád? - Igen.
Szerintem ez nem te vagy.
Micsoda? Az az én arcom az oroszlánon.
Szia! Mi újság?
- Elment. - Micsoda?
- Hogy érted, hogy elment? - Elment.
Megmondtam neki, ki vagyok.
Megmondtam, hogy Princess keresi, erre elment.
Hova ment?
Talán csak egy kis idő kellett neki.
Nem, minden cucca eltűnt.
Megint meglógott.
Ezt nem mondhatom Princessnek, Jason. Nem mondhatom el neki az igazat.
- Aha. - Nem.
Nem, nem mondhatod el. Várj!
Princess, gyere egy kicsit, drágám!
Itt van anya a telefonban. Oké?
Leülünk?
Rendben, Nik! Ki vagy hangosítva. Itt van Princess.
Kerestem mindenhol, de nem sikerült megtalálnom.
Nincs már azon a címen, és nem ismeri itt senki.
Sajnálom!
Oké.
Nagyon sajnálom.
Szeretlek!
Én is szeretlek!
Gyere ide!
Köszönöm!
Gyere!
Megint nélkülem ölelkeztek?
Gyere!
Te maradsz!
SZERETLEK, ANYA CSITT <3
A feliratot fordította: Binder Natália