ניקי! רוצה טרמפ או מה?
מצטערת.
אוקיי. הדברים החיוניים. בואו נראה. יש לנו מברשת שיניים, קרם הגנה, תחתונים,
שמפו ו...
את אלה.
לא, לא. לא, תודה. אני נשואה מאוד.
אלוהים. תודה רבה לכן.
- זה בסדר. - קדימה!
אוי, לא. אלוהים, החולצה הזו ממש מגעילה.
הנה, קחי את החולצה של שריל. אסור לה לטוס. היא ברשימה שחורה.
יש לה דעות לא פופולריות.
״צ׳זה ארוכת הרגליים״.
כן, היא בגובה 1.9 מ׳.
את יכולה לקבל את החדר שלה. הכול שולם.
אבל תצטרכי לחלוק את החדר עם של.
של, את בסדר?
טוב. אני צריכה שתתעשתי , אוקיי?
כי זו גם מסיבת הרווקות שלנו.
תקשיבי, רוצה לצאת איתנו הערב?
- לא. לא, אני זקנה מדי בשביל מועדונים. - לא, את לא.
איראה כאילו אני מגיעה להסיע מישהו הביתה.
לא.
פשוט יש משהו שאני צריכה לעשות.
אוקיי.
קמדן לוק -
קדימה. קומי.
שמעת ממנה?
לא, אבל כשאדע משהו, גם את תדעי, אוקיי?
ועכשיו קומי. את צריכה לעשות חזרות. יש לך מבחן בפיזיקה ביום שני.
אין טעם. אני לא יודעת כלום.
את יודעת יותר מכפי שאת חושבת.
בואי נראה מה עשית עד עכשיו. קדימה.
טוב.
חישבתי שאם אני נוסעת במכונית במהירות 50 קמ״ש...
- מעולה. - ומתנגשת במכונית
- שנוסעת במהירות 30 קמ״ש... - כן.
יוותרו לי על כל המבחנים.
ואני חושבת שאנחנו חייבים לפחות לשקול את האפשרות.
- זו תוכנית ב׳? כן? - כן.
ברצינות עכשיו. קומי.
פרינסס.
שלום.
- הולה. - הולה.
זה פה?
- זה, זה? - קפה, אוכלים שם.
כן, אני יודעת. זו הכתובת הזו?
אוכלים שם.
אוקיי.
גרסיאס.
היי, מה זה?
מכתב. אלוהים. אולי אני באמת יודעת יותר מכפי שנדמה לי.
לא הגשת אף עבודה, פרינסס.
לא, אני פשוט יוצרת ציפייה. מעוררת קצת עניין, אתה יודע?
תראי, יש לך עבודות בספרות, היסטוריה ואומנות, ואת כולן את צריכה להגיש ביום שני.
דעתי הוסחה.
למה נתת לזה להצטבר ככה? למה לא עבדת על זה?
בכנות? בכנות מוחלטת?
אני לא חושבת שהקפדת איתי מספיק.
כן. טוב, אוקיי.
תבטלי את התוכניות שלך לסוף השבוע. טוב?
אני לא חושבת שהכתובת נכונה זה רק בית קפה -
קאזה מנטקה -
את בסדר? את נראית מתוחה.
- רוצה תפריט באנגלית? - לא. לא, אני בסדר.
את ממליצה על התמנון?
- את אוהבת תמנון? - כן.
אז לא.
אוקיי.
זה אחד מאותם מקומות שאם מזמינים בהם סנגריה,
מקבלים אוכל בחינם?
- כן. - כן?
איך קוראים לך? אפתח לך חשבון.
שריל. צ׳זה.
- אה, כן. - כן.
איך קוראים לך?
קט.
אוקיי. כינסנו את ועדת החירום לשיעורי הבית
כי פרינסס צריכה להגיש שלוש עבודות עד יום שני
שהיא עדיין לא התחילה להכין.
כל מה שאנחנו צריכים זה ציון עובר
כי פרינסס תוכל לשפר את הציון הכולל שלה במבחנים,
והיא תעשה זאת כי היא תעשה חזרות במשך כל סוף השבוע.
עכשיו, טיילר הוא האיש שלנו בתחום הזה. הוא מוכן עם הכרטיסיות.
קדימה, בני.
אוקיי. אבא, אני יודע שאתה חובב היסטוריה.
אז אני רוצה שתכתוב 5,000 מילים
על הצטרפות ארה״ב למלחמת העולם השנייה, בבקשה.
כן, אני האדם המתאים לתפקיד. כתבתי הרבה על הגרמנים במרוצת השנים.
- חיבורים? - חיבורים, מכתבים, חוברות.
טוב. אוקיי. כן, אני אצטרך לעבור על זה כשתסיים.
ג׳ון, אומנות.
אני יודע שאתה איש של צבעי מים,
אבל מה דעתך על צבעים אקריליים?
הייתי מעט אמיץ יותר והרפתקן למען האומנות שלי.
אנחנו צריכים להיזהר.
בחודש שעבר ביקשתי מכמה בני נוער לזוז
כי הם הסתירו את הנוף לבית אפסלי.
הוא היה יוצא מן הכלל.
בוא ננצל את המומנטום הזה, אה?
הנושא כאן הוא מפגש עם הטבע:
צומח, חי ועולם הטבע. אז לעבודה, ג׳ון.
אלך להביא את כן הציור מהקרוואן.
יפה. אוקיי. ג׳ל, יקירתי, מעט ספרות.
אנחנו צריכים חיבור על אחד הספרים האלה, בבקשה.
קראת חלק מהספרים האלה?
זה היה בטלוויזיה בחג המולד.
אוקיי, יש לנו מנצח.
תפיסות תפקידים מגדריים ב״חדר עם נוף״.
אני מצפה בקוצר רוח. אני במתח.
את זוכרת שצפית בו, ג׳יל?
כי לרוב בשעה שלוש בחג המולד את מעט...
- מה? - עייפה.
לא, אני זוכרת. אהבתי את המוזיקה.
כל הכבוד.
אוקיי. כן, כבר אי אפשר לכנות אותם ככה.
טוב.
מהמטבח מוסרים שאכלת מספיק נגיסי חזיר,
אז זו ההזמנה האחרונה שלך.
ואז נעצור אותך. מצטערת.
אפשר להבין.
את במסיבת רווקות?
- כן. - איפה השאר?
רבנו.
כן. רציתי לשנרקל והן לא רצו,
ואז היה לנו ריב גדול על העובדה שאנחנו מבלות רק ביבשה.
מאיפה את?
מזרח לונדון.
גם אני.
מה?
לא.
כן, לא, אני אוהבת את האזור.
את מכירה פאב בשם דה טאפ אנד בלס?
אין מצב.
זה היה הפאב שאימא שלי הכי אהבה.
- מה? - כן.
לא.
עולם קטן.
כן.
אני יכולה להראות לך חוף מעולה לשנירקול, אם את רוצה.
אין גלים.
יש כרישי ענק,
אבל רק טופחים להם על האף והם מתרחקים ממך.
כן. מעולה.
- היי. - פגשתי אותה.
מה? מה היא אמרה?
היא שאלה על הילדים?
לא. לא, לא בדיוק, כי לא אמרתי לה מי אני.
אמרתי לה מי אני, אבל אמרתי לה שאני מישהי שאני לא.
מי אמרת שאת?
צ׳זה.
את אמורה להיות שם כדי לקבל תשובות.
כן, אני יודעת, אבל... אני צריכה לראות מי היא באמת
לפני שאגיד לה מי אני באמת.
אנחנו הולכות לשנרקל.
את שקרנית גרועה.
לא, אני לא.
באמת? איך הכריכים בקרפלנקן?
נו באמת.
את עושה טעות ואז משקרת כדי להתחמק מאחריות.
ואז את כלואה ברשת סבוכה של שקרים שאת לא זוכרת.
- אל תדאג. קטן עליי. - צ׳זה! צ׳זה!
אין לי ספק.
- צ׳זה! - אה, כן.
היי. שלום.
שכחת את משקפי השמש שלך.
תודה רבה.
מצטערת שלא שמעתי אותך. אני...
אני קצת חירשת באוזן ימין.
- לא, אל תגידי את זה כי עכשיו... - אוקיי, נתראה.
אל תדאג. טיפלתי בזה.
פגשת אותה פעם אחת ואת כבר משנרקלת חירשת בשם צ׳זה.
זה בסדר. אני מרוכזת.
באמת? לאיזו אוזן את מצמידה את הטלפון?
- אה, כן. - נכון.
אוקיי. מעכשיו אני אהיה מרוכזת.
שיט. אני חייב לזוז.
- זו הייתה ניקי? - לא. זו הייתה צ׳זה.
מי זו צ׳זה?
היא משנרקלת חירשת שאני מכיר.
טיילר, אתה מוכן?
- הכול בסדר? - כן. הגעתי למידוויי (גם: אמצע).
של החיבור?
הקרב. קרב מידוויי.
זה לא מסובך. אסיים בעוד שעה.
אוקיי. מעולה.
התחלתי לצאת עם מישהי.
מה?
נפגשנו בחנות הצדקה של אר־אס־פי־סי־איי. היא ביקשה שאתקן את שואב האבק שלה.
וואו. נחמד.
לא הצלחתי לפתור את הבעיה של שואב ההובר שלה.
בכל שבוע הוא הפסיק לעבוד וחזרתי לשם.
בקושי יצאתי מהבית שלה.
באחת הפעמים כל המברשת המסתובבת התפרקה כאילו שמישהו עמד עליה.
כן.
נסענו עד קרוידון כדי למצוא חלפים.
היא הציעה להצטרף?
כן, היא הביאה כריכים.
בסדר גמור. אתן לך לסיים.
הכול בסדר, ג׳ון? מה אתה אומר?
כששמעתי את המשפט ״מפגש עם הטבע,״
מייד חשבתי על פרח החרצית.
- נראה לי שזה התבקש. - אם אתה אומר.
החלטתי ליצור טריפטיכון. הנה.
אוקיי. זה ייקח זמן רב?
- לא. אסיים בקרוב. - קדימה.
הכול בסדר, ג׳יל, יקירתי? איך את מתקדמת?
כן. מתקדם טוב מאוד.
הדאגה היחידה שלי היא שייתכן שיש בו יותר מדי תובנות וחוכמה
ביחס לכתיבה של ילדה בת 16.
אני אגיד לך מה נעשה,
כשתסיימי, נוריד את פניני החוכמה.
נפחית בתובנות. מה דעתך?
- אוקיי. - נהדר.
כולם בסדר כאן?
אנחנו מכינים כרטיסיות וממיינים את הנושאים לפי צבע.
אם אתם צריכים משהו...
אבא, אנחנו עסוקים.
אוקיי.
שלום. את בסדר?
- בואי תעלי. - אוקיי.
יש לך קסדה?
לא. היא נשברה בתאונה.
אוקיי.
- את בסדר? - כן.
קשה להחזיק בגלל ה... זה בסדר.
ממש ש...
שליו בתוך המים. כמו עולם אחר.
אני מתה על זה.
אני לא יכולה להפסיק.
אבל הספיק לי.
כמה זמן את נמצאת כאן?
שלושה חודשים.
איפה היית לפני כן?
בכל מיני מקומות.
טוניס, יוון.
מרוקו, נראה לי.
מה את מתכננת לעשות בחיים?
אני מרגישה כאילו שאני בריאיון לעבודה שאני לא רוצה.
מצטערת.
מצטערת, זה השנירקול. הוא מעורר את יצר הסקרנות שלי.
פשוט תשכבי ותנשמי.
תפסיקי לשאול על הכול.
כן. כן, זה נחמד.
משעמם לי. בואי נלך לשתות משהו.
מה קרה? מה קרה לחרציות שלך?
אין כאן חרציות, ג׳ייסון. רק ייאוש.
- אבל הן היו יפות. - הן פרחו בפתאומיות, ג׳ייסון.
- בפתאומיות רבה מדי. - מה?
את כפו את עצמן. התגברתי עליהן.
אבל זה היה לפני 45 דקות.
אתה שותה, ג׳ון?
הלימונדה של המינגווי.
אוקיי, שמע, אנחנו פשוט רוצים שתצייר משהו, כל דבר. תצייר כל דבר שתרצה.
אני לא יכול.
איבדתי את הדבר היחיד שכל צייר זקוק לו.
מה, ביטחון עצמי?
צבע.
הפלתי את הבקבוקון. שים לב איפה אתה דורך.
הו, ג׳ון.
לא, זה טוב, טיילר. תתלה אותם.
מה קורה פה?
טוב. אז כתבנו עובדות חשובות לפנים וסיכום מאחור,
אבל חשבנו שעדיף להפריד לכרטיסיות שונות.
- אז אנחנו מכינים אותו מחדש. - עשיתם חזרות בכלל?
לא, עדיין לא סיימנו להכין את הכרטיסיות.
כשנסיים להכין אותן, זה יהיה ממש מהיר.
נסתכל על העובדות החשובות ונמצא את הכרטיסייה שקשורה ל...
האמת שאולי עדיף שהכול יהיה כתוב בכרטיסייה אחת.
אלוהים.
כן.
זה המקום. זה הבית שלי.
וואו. איזה נוף.
קט, זוכרת את הטיפ שנתתי לך במסעדה?
אני חושבת שאני רוצה אותו בחזרה.
זה מדהים.
זה שכור.
כן. גם הבית שלי, אבל הוא לא נראה ככה.
כן?
רוצה משקה?
- כן, אני רוצה - קדימה.
תודה.
אני אוהבת את הכד שלך.
קחי אותו.
- לא. לא, זה בסדר. - איפה הטלפון שלי?
הכנסת אותו לתיק שלי בחוף הים.
כן.
זה מסוג המקומות שברוני סמים נרצחים בהם.
ואני מתכוונת בקטע בטוב.
למה יש תמונה שלי בתיק שלך?
איך אתה מתקדם?
- כ־1,400 עד כה. - מילים?
אנשים שאיבדו את חייהם.
הפשיטה על דייפ.
נקודת המפנה. איבוד ערכי המוסר.
אני מקליד לזכר המתים הרבים.
אולי תנוח מעט?
לא, אני חייב להמשיך.
להשלים פערים.
היינו זקוקים לעזרה.
למה האספקה לא הגיעה?
מעולם לא היה לנו סיכוי.
היי. תודה שבאת. מצטער, הייתי צריך לבקש ממך קודם.
טוב. הבאתי את האספקה. איפה הם?
טוב, קראתי את זה פעמיים, ויק, וזה לא עקבי.
אני לא מסכים איתך.
יש כאן פסקה על ניצחון אנגליה באליפות העולם ב־1966,
דעות, שלא היו חלק מהמטלה, על כדורגל נשים,
חמשיר, מסיבה לא ברורה, ושבע הכפשות של תרבויות,
פי שבעה ממספר הפעמים שבהן השתמשת בחומר המקור.
טוב. אני אשב איתך, ונוכל לעבור על זה.
מה קורה איתך?
איבדתי השראה. איבדתי את היכולת לדמיין.
תדמיין את זה, הנכדה שלך, בלי תעודת בגרות,
בכיכר טרפלגר, מוכרת מגנטים למקרר מספל.
קו דק מפריד בין כאן לשם
ומציירים אותו על הנייר הזה במכחול הזה.
תצייר משהו. מהר!
- אוקיי. מה זה לעזאזל? - מה זאת אומרת?
היית אמורה לכתוב
- על חדר עם נוף. - זה מה שעשיתי.
אז מה הסיפור עם השבב הסובייטי הגנוב?
ואף אחד מעולם לא רדף אחרי מישהו במעלה מגדל אייפל בחדר עם נוף.
דווקא כן. זה היה החלק האהוב עליי.
העלילה בחדר עם נוף מתרחשת בפירנצה.
את...
רק רגע.
אלוהים. היא כתבה על ״רצח בעיניים״.
- באמת? - למען השם.
לא, אני בטוחה שצדקתי.
חדר עם נוף בכיכובו של רוג׳ר מור.
- זה רצח בעיניים. - כן.
אוקיי. טוב. אני אוריד את הסרט בשבילך.
ואת יכולה לשבת שם, ואל תקלידי כלום
לפני שתצפי בסרט, אוקיי?
- אוקיי. - אוקיי.
- יש לך יין? - כן.
את רוצה לומר משהו?
מה את רוצה שאגיד?
אני לא יודעת.
משהו.
הבת שלך רוצה תשובות.
יש דברים שהיא צריכה...
דברים ששניהם צריכים ממך שאני...
לא יכולה לתת להם.
אני לא יודעת מה הם רוצים שאגיד.
הם רוצים שתגידי שאת מצטערת.
אני לא מצטערת.
לא היית צריכה לשקר לי.
אני יודעת.
אני יודעת. אני מצטערת.
בעצם, לא. יודעת מה? אני לא. אני לא מצטערת.
בעצם אין בעד מה.
אין בעד מה על כך שדאגתי לילדים שלך
בזמן שהלכת לחפש את עצמך.
את לא אינדיווידואליסטית.
את לא הראשונה שחשבה לנטוש את הילדים שלה.
אבל את לא יכולה פשוט להתפרפר כשהחיים נעשים מעט קשים.
והם בסדר, דרך אגב.
תודה ששאלת.
אני יודעת שהם בסדר.
לכן עזבתי, כדי שהם יהיו בסדר.
וכדי שגם אני אהיה בסדר...
כי הייתה תקופה שבה אף אחד מאיתנו לא היה בסדר.
את לא יודעת איך החיים שלנו נראו.
לא הייתי...
לא הייתי מסוגלת...
ידעתי שיש סיבה לכך שפניתי אלייך במסעדה.
כן, את מלצרית.
כן, אבל אני לא מלצרית ממש טובה.
יש הרבה... שאלות.
זה בסדר. את לא חייבת.
מה את עושה מחר?
מלון גאלה -
אוי, לא.
את ערה? -
כן. אבל!!! חייבת קפה -
שאבוא לווילה? נעבור על הרשימה? -
כן, בואי -
מה קרה?
הבעלים לא נמצא.
אני חושבת שפרצו לבית.
ראית משהו?
מצטערת. אני מעט חירשת באוזן הזו.
מצטערת.
לא, לא, לא.
אין עוד נגיסים, אה? אין. מצטער.
הם נגמרו. זה לא קרה מעולם.
לא. ראית את קט?
היא עובדת פה. היא משרה... תחושה רגועה
וסוג של שילוב בין קשיחות ורכות ואופי חסר מנוחה.
- שיער חום. - קט?
- סי. - היא הלכה.
איפה... הלכה... לאן?
הלכה. עזבה. החדר שלה ריק.
מצטער, אני חייב לעבוד. בלי נגיסים, אין לקוחות.
מצטערת.
טוב.
זה די ארוך, אבל השמטתי את המילה ״מזורגג״
אחרי כל אזכור של הצרפתים,
וכמות המילים ירדה משמעותית.
אז אני חושבת שזה סביר.
כן.
טוב. קדימה, אבא.
ובכן, הנושא היה מפגש עם הטבע,
וקיבלתי השראה מהאופן שבו קרן דיברה איתי אתמול בערב.
הייתי קונה את זה.
- היית קונה את זה? - כן.
לא נראה לי שזה נועד לקרות.
מה זאת אומרת? ברור שלאריה יש את הפרצוף שלי.
היי. מה קורה?
- היא עזבה. - מה?
- מה זאת אומרת ״היא עזבה״? - היא עזבה.
אמרתי לה מי אני.
אמרתי לה שפרינסס מחפשת אותה, והיא עזבה.
לאן?
אולי היא רק הייתה זקוקה למעט זמן.
לא, היא לקחה את כל החפצים שלה.
היא בורחת שוב.
אני לא יכולה לספר את זה לפרינסס, ג׳ייסון. אני לא יכולה לספר לה את האמת.
- כן. - לא.
לא, את לא יכולה. חכי.
פרינסס, בואי רגע, יקירתי.
אימא בטלפון. אוקיי?
נשב?
טוב, ניק. את על רמקול. פרינסס כאן.
חיפשתי בכל מקום, אבל אני פשוט לא מוצאת אותה.
היא כבר לא נמצאת בכתובת, ואף אחד לא מכיר אותה פה.
אני מצטערת.
אוקיי.
אני ממש מצטערת.
אני אוהבת אותך.
גם אני אוהבת אותך.
בואי לפה.
תודה.
בואי.
שוב אתם מתחבקים בלעדיי?
בואי.
אל תזוזי.
אני אוהבת אותך אימא שוש נשיקות -
תרגום: גלעד וייס