- Nikki! Kas tahad küüti või ei? - Vabandust.
Nii. Esmatarbed. Vaatame... Hambahari, päevituskreem, aluspüksid,
šampoon ja...
need.
Ei-ei, tänan. Ma olen raskelt abielus.
Issand. Suur tänu teile!
- Muidugi. - Teeme ära!
Oi ei, see särk on nii rõve.
Võta Cheryli oma. Tal ei lubatud lennata, sest tal on teatud vaated.
„Pikajalgne Chezza“.
Jah, ta on 190 cm.
Aga tema toa eest on juba makstud. Pead küll seda Shelliga jagama.
Shell, kas oled kombes?
Sa pead end koguma. Selge? Sest tüdrukuteõhtu on ka meie jaoks.
Kuule, kas tahad täna meiega välja tulla?
- Oi ei... Olen klubitamiseks liig vana. - Ei ole.
Seal arvataks, et tulin lapsele järele.
Ei!
Lihtsalt... Ma pean midagi muud tegema.
Olgu.
Tõuse nüüd üles!
Kas temast on kuulda?
Ei, aga annan sulle teada, kui kuulen. Olgu?
Tõuse nüüd. Sa pead õppima. Esmaspäeval on füüsika.
Mõtet pole. Ma ei tea midagi.
Tead rohkem, kui arvad. Näita, mis sul selge on. Lase käia.
Hästi.
Mõistsin, et kui sõidan autoga 50 km/h...
- Nii. - ...ja taban teist autot,
- mis sõidab 30 km/h... - Jah.
...siis ei pea ma eksameid tegema. Seda tasub vähemalt kaaluda.
- Jäägu see varuplaaniks? Eks? - Jah.
Tõuse nüüd üles.
Printsess!
Tere.
- Hola. - Hola.
Kas see on siin?
- Seesama on? - Kohvik, söömiseks.
Jah, ma tean. Kas aadress on õige?
Söömiseks.
Olgu.
Gracias.
Hei, mis see on?
Kiri. Issand! Ma ehk teangi rohkem, kui arvan.
Sa pole õppeainetes ühtegi projekti esitanud, Printsess.
Ei, ma lihtsalt kasvatan ootusärevust, tekitan kõmu.
Kirjanduse, ajaloo ja kunsti tähtajad on esmaspäeval.
Mu mõtted olid mujal.
Miks sa projektidel sedasi kuhjuda lasid?
Tahad ausat vastust? Nagu täiesti ausat?
Te pole minuga piisavalt ranged olnud.
Nojah, olgu. Tühista oma nädalavahetuseplaanid. Selge?
AADRESS POLE VIST ÕIGE. SIIN ON LIHTSALT KOHVIK
Kõik korras? Sa paistad stressivat.
- Tahad ingliskeelset menüüd? - Ei, pole vaja.
Kas sa kalmaari soovitaksid?
- Kas sulle kalmaar maitseb? - Jah.
- Siis ma ei soovita seda. - Selge.
Kas siin on ka nii, et kui tellid sangria, siis tuuakse tasuta sööki?
- Jah. - Jah?
Mis nime arvele panen?
Cheryl. Hüüdnimega Chezza.
- Õigus jah. - Jah.
Mis sinu nimi on?
Mina olen Kat.
Nii. Kutsusime kokku erakorralise projektikomitee,
sest Printsess peab esmaspäeval esitama kolme õppeaine projektid,
millega ta pole veel algust teinud.
Nendega piisab rahuldavast hindest,
sest Printsess saab oma lõplikku hinnet eksamitega tõsta
ja ta teebki seda, sest õpib kogu nädalavahetuse.
Sellega aitab Tyler. Tal on kordamiskaardid valmis.
Mine aga, mu poeg.
Olgu. Isa, sulle meeldib ajalugu,
seega sinult sooviksin 5000 sõna
selle kohta, kuidas USA teise maailmasõjaga liitus.
Ma olen aastate jooksul palju sakslastest kirjutanud.
- Kirjandeid? - Kirjandeid, kirju, voldikuid...
Selge. Ma pean pärast su jutu üle vaatama.
John, kunst.
Sulle meeldivad küll akvarellid, aga mida akrüülvärvidest arvad?
Ma olen oma kunsti nimel veidi südikam ja seikluslikum olnud.
Hoidke alt!
Möödunud kuu palusin teismelistel eest ära minna, et Apsley House'i näeksin.
Ta oli vapustav.
No jätkame samas vaimus, eks?
Projekti teema on „Looduse kohtamine:
floora, fauna ja loodusmaailm“. Seega anna minna, John.
Toon haagiselamust molberti.
Kena. Kulla Jill, veidi kirjandust.
Palume sinult kirjandit ühe valikus oleva raamatu kohta.
Kas oled mõnda neist lugenud?
- Seda näidati jõulude ajal teleris. - Olgu, selgus võitja.
„Suhtumine soorollidesse „Vaatega toas““ siis.
Ma ootan tulemust põnevusega.
Sa ju ikka mäletad filmi vaatamist?
Sest tavaliselt oled sa esimesel jõulupühal kella kolmeks veidi...
- Mida? - Väsinud.
Ei, ma mäletan seda. Muusika meeldis mulle.
Õige suhtumine!
Olgu. Neid ei või enam nii nimetada.
Hea küll.
Köögi sõnul said sa piisavalt singikroketeid,
seega need on viimased.
Rohkem sa ei saa. Kahjuks nii.
Õiglane.
Tulid tüdrukuteõhtule?
- Jah. - Kus teised on?
Tülli läksime.
Jah. Ma tahtsin snorgeldama minna, nemad aga ei tahtnud
ja siis puhkes suur tüli selle pärast, et me vaid kuival maal koos aega veedame.
Kust sa pärit oled?
Ida-Londonist.
Mina ka.
Mida?
Ei ole nii.
Jah, võrratu kant.
Kas sa tead pubi nimega The Tap and Bells?
Ära aja!
See oli mu ema lemmikpubi.
- Mida? - Jah.
Ei ole nii.
Maailm on väike.
Jah.
Ma võin sulle väga head snorgeldamisranda näidata, kui tahad.
Ummiklainetuseta.
Seal on küll hiidhaid,
aga neile annad matsu vastu nina ja nad ujuvad minema.
Jah. Tore!
- Tere. - Ma kohtusin temaga.
Mis asja? Mida ta ütles?
Kas ta laste kohta küsis?
Ei, mitte päriselt, sest ma ei öelnud talle, kes ma olen.
No ütlesin küll, aga mitte seda, kes ma päriselt olen.
Kes sa enda sõnul oled?
Chezza.
Sa pidid seal vaid vastuseid hankima.
Jah, aga tahan näha, kes ta päriselt on, enne kui ütlen, kes ma päriselt olen.
Me läheme snorgeldama.
Sa oled vilets valetaja.
Ei ole!
- Jah? Kui head võileivad Kerplunkenis on? - Ole nüüd.
Teed vea ja valetad, et välja vingerdada, ning satud võrku, mida ei mäleta.
- Ära muretse, ma tulen toime. - Chezza!
Sind hüütakse.
- Chezza! - Õigus jah.
- Hei. Tere. - Unustasid päikeseprillid maha.
Suur tänu!
Vabandust, et ma ei kuulnud. Olen...
Olen paremast kõrvast veidi kurt.
- Ära nii ütle, sest nüüd... - Olgu, nägemist.
Ära põe, vabandasin end välja.
Ühe kohtumise järel oled juba kurt snorgeldaja Chezza.
Pole viga. Ma keskendun nüüd.
Jah? Kumma kõrva vastas sa mobiili hoiad?
- Õigus jah. - Just.
Olgu, nüüdsest keskendun.
Kurat. Pean lõpetama.
- Kas see oli Nikki? - Ei, see oli Chezza.
Kes on Chezza?
Ta on üks kurt snorgeldaja, keda ma tunnen.
Tyler, kas oled valmis?
- Kõik hästi? - Jah, jõudsin poole peale.
Kirjandiga?
Midway lahinguga. Kõik on üsna lihtne. Tunniga saan valmis.
Olgu. Noh, vapustav.
Hakkasin kellegagi käima.
Mida?
Tutvusime loomakaitseseltsi RSPCA poes. Ta palus mul tema tolmuimeja korda teha.
Vau. Tore.
Ma ei saanud sellest imurist sotti.
See läks iga nädal rikki ja mina käisin aina seda remontimas.
Enamik ajast olin seal.
Kord murdus pöörlev hari ära, nagu keegi oleks selle peal seisnud.
Selge.
Tuli Croydonis varuosade järel käia.
Kas naine tuli kaasa?
Jah, koos võileibadega.
Hea küll. Lasen sul jätkata.
Kõik hästi, John? Mis seis on?
Noh, kui kuulsin fraasi „looduse kohtamine“,
mõtlesin kohe härjasilma õie peale.
- Nagu me kõik vist. - Jajah.
Ma võtsin sihiks triptühhoni. Sedasi.
Olgu. Kas läheb kaua?
- Ei, kähku saab valmis. - Tubli.
- Kõik korras, kulla Jill? Kuidas edeneb? - Jah. Väga hästi edeneb.
Kardan vaid, et jutt võib 16-aastase kohta veidi liiga elukogenud ja tark olla.
Teeme siis nii, et kui valmis saab, vaatame üle.
Võtame elukogemusi vähemaks. Sobib?
- Olgu. - Võrratu.
Kas siin on kõik hästi?
Teeme kordamiskaarte. Igal teemal on oma värv.
Noh, kui midagi vajate...
Isa, meil on kiire.
Olgu.
Tere! Kõik hästi?
- Hüppa peale. - Olgu.
Kas kiivrit on?
Ei. See läks avariiga katki.
Selge.
- Kõik kombes? - Jah.
Lihtsalt keeruline on kinni hoida, sest... Pole viga.
Seal on nii rahu...
nii rahulik. Nagu hoopis teine maailm.
Ma armastan seda nii väga. Sellest isu täis ei saa.
Aga aitab küll.
Kui kaua sa oled siin olnud?
Kolm kuud.
Kus enne seda olid?
Paaris kohas.
Tuneesias, Kreekas.
Marokos vist.
Mis su eluplaan on?
Ma olen justkui soovimatul tööintervjuul.
Vabandust.
Vabandust, snorgeldamise süü. See lihtsalt päästab mu uudishimu valla.
Lihtsalt heida pikali ja hinga.
Lõpeta kõiges kahtlemine.
Jah, see on tõesti mõnus.
Mul on igav. Lähme dringile.
Mis siin toimub? Mis su härjasilmadega juhtus?
Siin härjasilmi pole, Jason. Ainult ahastus.
- Aga nad olid kenad. - Äkilised olid, Jason.
- Liiga äkilised. - Mida?
Nad olid liiga pealiskaudsed. Ma kasvasin neist välja.
Aga see oli vaid 45 minutit tagasi.
Kas sa napsitad, John?
Joon Hemingway morssi.
Olgu, lihtsalt maali midagi, ükskõik mida.
Ma ei saa!
Mul sai otsa see, mida iga maalikunstnik vajab.
Enesekindlus?
Värv.
Ajasin anuma ümber. Vaata ette, kuhu astud.
Oeh, John...
Ei, see on hea. Riputa need üles.
Mis siin toimub?
Esiküljele kirjutasime faktid ja tagaküljele kokkuvõtte,
aga siis leidsime, et eraldi kaardid on paremad.
- Seega tegime uuesti. - Kas sa korranud oled?
Ei, sest kordamiskaardid pole veel valmis.
Kui valmivad, käib asi kähku.
Vaatame vaid fakte ja siis leiame vastava kaardi...
Ehk on siiski parem, kui kõik on ühel kaardil.
Issand.
Jah.
Siin ma siis elangi.
Vau. On alles vaade!
Ma jätsin sulle restoranis jotsi, aga tahan vist seda tagasi.
See on vapustav.
Üürikas vaid.
Minu oma on ka, aga mitte selline.
Jah?
Kas sa drinki tahad?
- Jah, tahan küll. - Teeme ära.
Aitäh.
Mulle meeldib su vaasilik asi.
Võta endale.
- Ei, pole vaja. - Kus mu mobiil on?
Sa panid selle rannas minu kotti.
Jah.
Sellises kohas mõrvatakse narkoparuneid.
Ja seda parimas mõttes.
Miks su kotis minu foto on?
Kuidas edeneb?
- 1400 ja hulk kasvab. - 1400 sõna?
Kaotatud hinge.
Dieppe'i dessant.
Pöördepunkt. Moraal on madal. Ma kirjutan kummituste mere nimel.
Puhka õige veidi?
Ei, pean edasi rühkima.
Kaotatut tasa tegema.
Vajasime varem abi.
Kuhu moon jäi?
Meil polnud lootustki.
Tänan tulemast. Andesta, et ma varem ei kutsunud.
Ma tõin tarvikuid. Kus nad on?
Ma lugesin selle kaks korda läbi, Vic. See pole sidus.
Vaidlen vastu.
Selles on lõik Inglismaa 1966. aasta jalgpalli MM-i võidust,
ebavajalikud vaated naiste jalgpalli kohta,
üks limerik millegipärast ja seitse kultuurilist solvangut,
allikat pole sa aga kordagi kasutanud.
Olgu. Istume sinuga maha ja vaatame selle koos läbi.
Nii. Mis sinuga toimub?
Inspiratsioon hülgas mu. Ma ei kujuta midagi ette.
No kujuta järgmist ette: sinu tütretütar, keskhariduseta,
Trafalgari väljakul külmkapimagneteid müümas.
Sellest lahutab teda praegu peenike joon,
mis on sellele paberile selle pintsliga maalitud.
Maali midagi, kähku!
- Olgu. Mis see veel on? - Mis mõttes?
- No sa pidid „Vaatega toast“ kirjutama. - Kirjutasingi.
Mis jutt see varastatud Nõukogude mikrokiibist on?
Ja „Vaatega toas“ polnud tagaajamist Eiffeli tornis.
Oli küll. See oli mu lemmikosa.
„Vaatega tuba“ leiab aset Firenzes.
Sa...
Oot.
Issand, ta kirjutas Bondi-filmist „Vaade surmale“.
- Tõesti? - Issand halasta!
Ei, ikka õigesti kirjutasin.
„Vaatega tuba“, peaosas Roger Moore.
- See on „Vaade surmale“. - Jah.
Olgu. Ma laadin filmi su jaoks alla.
Ja sina istud siin ega kirjuta midagi, enne kui oled filmi ära vaadanud. Olgu?
- Olgu. - Olgu.
- Kas teil veini on? - Jah.
Kas ütled midagi?
Mida ma peaksin ütlema?
Ma ei tea.
Midagi.
Su tütar tahab vastuseid.
Ta vajab asju...
Nad mõlemad vajavad sinult asju, mida mina...
mina neile anda ei saa.
Mida nad tahavad, et ütleksin?
Et sul on kahju.
No mul pole.
Sa poleks pidanud mulle valetama.
Ma tean.
Ma tean. Mul on kahju.
Tegelikult ei. Tead mida? Mul pole kahju.
Hoopis: võta heaks!
Võta heaks! Ma hoolitsesin su laste eest,
sellal kui sa kuskil „end otsisid“.
Sa pole mingi isemeelik.
Sa pole esimene isik, kes oma laste hülgamise peale mõtles.
Aga ei saa lihtsalt jalga lasta, kui elu veidi raskeks muutub.
Ja lapsed on kombes, muide.
Tänan küsimast.
Ma tean, et nad on.
Lahkusingi selleks, et nad kombes oleksid.
Ja et mina oleksin ka.
Sest oli aeg, mil ükski meist polnud kombes.
Sa ei tea, milline meie elu oli.
Ma polnud...
Ma polnud võimeline...
Ma teadsin, et tulin restoranis asja pärast sinu juurde.
Nojah, sa oled ettekandja.
Jah, aga mitte eriti hea.
Siin on palju küsimusi.
Pole viga. Sa ei pea vastama.
Mida sa homme teed?
Oi ei.
KAS OLED ÄRKVEL?
JAH. VAEVU! VAJAN KOHVI
KAS TULEN VILLASSE? VAATAME NIMEKIRJA LÄBI?
JAH, TULE
Mis toimub?
Omanik on ära.
Sissemurdjad käisid vist.
Kas sa nägid midagi?
Vabandust. Ma olen sellest kõrvast veidi kurt.
Vabandust.
Ei-ei.
Enam kroketeid ei saa. Kahjuks ei.
Otsa said. Esmakordselt.
Ei. Kas te Kati olete näinud?
Ta töötab siin. Ta on nagu kerge olekuga
ning karmi ja leebe segu, rahutu vaimuga.
- Pruunid juuksed. - Kat?
- Sí. - Läks ära.
Kuhu ta läks?
Lõplikult läks ära. Tema tuba on tühi.
Pean tööd tegema. Kroketiteta pole kliente.
Vabandust.
Nii. Pikavõitu, aga eemaldasin vandumise igast kohast, kus prantslasi mainitakse,
mis tegi kõvasti lühemaks.
Seega sobib vist küll.
Jah.
Nii. Sinu kord, isa.
Noh, teema oli „looduse kohtamine“
ja mind inspireeris see, kuidas Karen eile minuga rääkis.
Mina ostaksin selle.
- Kas sa ostaksid? - Jah.
See pole vist sina.
Mis mõttes? Lõvil on ilmselgelt minu nägu.
Hei. Mis toimub?
- Ta lahkus. - Mida?
- Mis mõttes ta lahkus? - Ta lahkus.
Ütlesin talle, kes ma olen ja et Printsess otsib teda, ning ta lahkus.
Kuhu ta läks?
Äkki ta lihtsalt vajab veidi aega?
Ei, kõik ta asjad on kadunud.
Ta jookseb taas ära.
Ma ei saa Printsessile seda öelda. Ma ei saa talle tõtt rääkida.
- Jah. - Ei.
Ei saa jah. Oota üks hetk.
Printsess, tule korraks siia, kullake.
Ema on toru otsas. Eks?
Istume õige?
Nik, sa oled valjuhääldis. Printsess on siin.
Otsisin kõikjalt, aga ma lihtsalt ei suuda teda leida.
Ta pole enam sel aadressil ja siin ei tunne teda keegi.
Mul on kahju.
Olgu.
Mul on tõesti kahju.
Ma armastan sind.
Mina sind ka.
Tule siia.
Aitäh.
Tule aga.
Kas kallistate kõik taas ilma minuta?
Tule nüüd.
Koht!
ARMASTAN SIND, EMA KUSS
Tõlkinud Silver Pärnpuu