Tak jo. Dva, tři...
- Pěkný Den matek! - Dobré ráno.
- Ahoj. - Dobré ráno.
Táta měl něco v oku.
Ani to nezkoušej.
Neseme ti kytky.
- To je krása, že? - Děkuju.
Každej máme svý přáníčko, neshodli jsme se na propisce.
- Hele. - To je tak pěkný.
To je moc milý.
PĚKNÝ DEN MATEK S LÁSKOU
No podívejme se.
- To je pro tebe. - Děkuju.
To je těch deset liber
- na tu únikovku dneska? - Jo.
Páni. Děkuju.
Jak pozorný.
PĚKNÝ DEN MATEK
- Pěkný přáníčko. - Elegantní.
Děkuju.
A můj dárek jsou ty lázně.
Ty jsou ode mě pro moji mámu.
Ale já půjdu a nechce se mi, takže to je ten dárek.
- Tak díky. - Nemáš zač.
Koupili jsme ti speciální snídani.
Můžeš ji přijít uvařit, kdy chceš.
- Je to tvůj den. - Děkuju.
Přijde ti v pořádku?
- Princezna? - Jo.
Jo, proč?
Na to přáníčko napsala Nikki. Když se něco děje, zase mi říká Nikki.
- Ne, vypadá v pohodě. - Jo?
Hele, počkáme, až problémy přijdou za náma.
- Nebudeme je hledat. Jo? - Jo.
- Co oko? - Furt to v něm je.
- Jo? - Jo.
Tak dobře. Lež klidně.
- A tentokrát nemrkni. - Dobře. Nepíchni mě.
Skvělé zprávy!
Dnes budu nahrávat speciální díl svého podcastu.
Potřebuješ mít podcast, Scotte?
No, když vesluješ přes Atlantik, podcast potřebuješ.
To je stejně důležité jako loď.
A navíc si myslím, že vhledy do zákulisí
jsou vítaným prvkem německé expresionistické rafinovanosti.
Prémioví předplatitelé jako ty nadto dostanou tašku zdarma.
SCOTT PŘES ATLANTIK
Scotte, já...
Nemůžu po městě chodit s taškou, na které je obličej mého manžela.
Vážně?
Tak jo. No, už pojedu.
- Uvidíme se pak. Měj se. - Jo.
A nezlob.
Scotte!
Vítejte na únikovce, ve světě záhad a zábavy
- v srdci Londýna. - Kelly! Nakládačka!
Hele, řekl záchranné slovo. Já to slyšel. Přestaň.
Kamarádi by záchranné slovo potřebovat neměli.
Tak dost už. Přestaňte.
Proč já tohle dělám? Ani děti nemám rád. Jen to svoje jo. Občas.
Hele, viděls ten sobotní zápas.
Musí se naučit spolupracovat, aniž by se to zvrhlo v hašteření.
Únikovka jim pomůže.
Kelly! Nech mě!
Nebo ne a umřou tam. Prostě se to vyřeší.
DO VŠECH SVĚTŮ
Metropolitní kapitálová banka.
- Jo! - Jsem váš průvodce hrou
a pomůžu vám uskutečnit největší bankovní loupež v historii.
To je vaše práce?
- Ano. - Maxi, chovej se slušně, jo?
Po zavření dveří budete mít hodinu
na krádež zlata z trezoru, než naskočí bezpečnostní kamery.
- To je vaše šňůrka? - Maxi.
- Ano, očividně. - Líbí se vám?
- Michaele. - Ta šňůrka se mu líbí.
- Michaele. - No, musíme je nosit.
- Máte holku, Šňůrko? - Maxi.
Když pana Šňůrku nebudeme poslouchat, nebudeme nic vědět, že?
Sestavte tým chytrých zlodějů
a vyjednejte si průchod kanceláří manažera do trezoru.
Když se šňůrkou... se zlatem uniknete v rekordním čase,
budete na výsledkové tabuli.
Chodil jste do školy, Šňůrko?
Michaele. Do případných životních chyb pana Šňůrky nám nic není.
Pokračujte.
- Začneme? - Jo!
Pojďte.
Najdeme ho.
Suterén.
Otevřete.
SUTERÉN
Promiňte, nic si z toho nedělejte. Spousta z nich nemá rodiče.
- Dobře. - Jo.
Jo, hned se cítím líp.
Děkuju.
Víš ty co? Možná bychom se tu měli trochu zdržet.
Necháme je spolupracovat jako tým, chápeš?
- Jasně. - Jo.
- Teambuilding. - Jo.
Ani nevím, kdy jsem byla v lázních.
Takže, jsi tu jako můj host. Dělej, že je ti 18.
Dobře.
Tak si spočítej datum narození...
- 5. června 2005. - To bylo rychlý.
Podezřelý.
Jo. Tohle je kartička mojí kamarádky Maxine,
takže ty budeš Maxine a Nikki bude tvůj host.
Já že jsem Maxine?
- Budeš to předstírat. - Ale já o ní nic nevím.
- To ani nemusíš. - Co dělá?
Je koronerka ve výslužbě.
A když se mě na to zeptají?
Nezeptají. Tady se s lidmi nevybavují. Za to jim tu platíme.
A co Jilly? Kdo bude hrát mě?
Ne. Dva lidi jsou Maxine.
Ty tady a pak Maxine, ať je, kde je.
Jilly není nikdo. Jilly si dá pauzu.
- Bože, pomáhej mi. Bojím se. - Jen pojď.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Jsem koronerka Maxine.
Pardon, jsem tu nová.
No ano. Našla jsem vás. Mám zarezervovat to, co obvykle?
Dobře.
- Jo, to by stačilo. - Jo.
Kudy že to bylo?
Kancelář manažera.
KANCELÁŘ MANAŽERA
Vidíš? Už spolupracují.
Asi se dostali do další místnosti.
Jsou rychlí. Neslyším je.
Kde začneme?
Budeme hledat vodítka, předpokládám.
Ne.
„Nezapomeň zamknout.“
Jmenuje se to Scott přes Atlantik.
Dělá rozhovory s dobrodruhy, kteří překonali velké výzvy.
Vážně? V minulým díle Freddy mluvil o svým rozvodu.
Jo. To bylo přitažený za vlasy.
Hele, je dobrý, že má producenta.
Ale ne. Ne.
To jen předstírá, aby působil profesionálně.
Mluví pořád jen o veslování
a já už toho začínám mít dost.
Bože. Jak dlouho už tu sedíme?
Dvacet minut.
A ty se nepotíš?
Já se nepotím. Nevím na co. To pro mě není.
Jdu si zaplavat.
- Je to na konci chodby. - Dobře.
Bav se.
Připadá ti v pořádku?
Je v pohodě. Proč?
Já nevím. Pořád mám pocit, že jí nerozumím.
Možná jde o její mámu.
Vážně? Myslíš?
A proč?
Je Den matek, ne? Je to pro ni těžký den.
No jo. Jasně, jo.
Začala ses potit.
Ano?
Maxine?
Mami, to jsi ty.
Lehněte si. Připravím baňky.
Může to být nepříjemné, ale vy už jste to podstoupila mnohokrát.
Jistě to zvládnete.
A tak povídám: „Ne v tomto století.“
Takže, tři, dva, jedna, já.
Začíná Scott přes Atlantik,
podcast, kde se setkávám s dobrodruhy a průzkumníky,
neboť i já se v srpnu chystám přes Atlantik.
V dnešním díle tu máme Sally Trentovou.
- Dobrý den. - Její kniha Vše na moři,
lepší, než název napovídá, mi byla velkou inspirací.
Sám se totiž chystám popadnout vesla.
A můj producent mě upozorňuje, že je čas vám sdělit,
že dnešní díl vám přináší Plantly.
Chutná a šetrná zelenina až k vašim dveřím.
Lepší pro planetu i pro vás. Plantly. Dobro z přírody.
Pardon, když to budu číst, tak mě snad začnou sponzorovat.
- Dobře. Jo. - Jo.
- Takže, Sally Trentová. - Ano.
Vykreslila jste velmi poklidný obraz osamoceného života na moři.
Pokud nerozčilujete sám sebe.
Moc přátel nemám, takže tak.
Klidně nám dál zasílejte otázky. Vidím, že nám tu svítí telefony.
Odpovíme na ně velmi brzy.
Už tu máme na mailu otázku od Freddyho.
Díky, Freddy.
Tak na to se jí ptát nebudu. Ale ne, prsten nemá.
- Promluvme si o Atlantiku. - Páni. Jo.
Sally Trentová, na vaší knize se mi moc líbí,
že to působí tak dosažitelně.
Řekl jsem si: „Víte co? Já to dokážu taky.“
Dobře. To je pěkné,
protože lidé se zaměřují na tu negativní část.
Ale já se raději zaměřuji na to, co se povedlo.
No samozřejmě.
Ano. Co se vám líbilo nejvíc?
- Začátek. - Dobře. Tak jo. Ano. A proč?
- Četl jste to celé? - Jo, jistě.
Četl... Jo. Četl jsem to celé. Skoro celé.
Byla to velmi nešťastná náhoda, nechci vás nijak odrazovat.
Byla to jen ničivá vlna, nic víc.
Devět dní ve vzduchové kapse pod trupem lodi.
„POKROK SI ŽÁDÁ VYTRVALOST“
Začínám v tom rozpisu vidět vzorec.
Tak jo. Povídej.
- „Billie. Oleg. Paavan.“ - Bop.
„Ciaran. Asiz. Nick. Simon.“
„Bopcans.“
Co je „Bopcans“?
Na první pohled nic.
Ale podívej se na to datum, týden začínající 3. dne 4. měsíce.
Třetí a čtvrté písmeno. „PC“ znamená...
pohlednice.
Tahle pohlednice je hotová Rosettská deska pro všechno v téhle místnosti.
- A? - A je z Řecka. A...
A copak máme tady?
Řecký jogurt.
S čárovým kódem „028 573 299“. To je náš kód.
Ten je na otevírání dveří dlouhý.
Nula, dva, osm, pět,
sedm, tři, dva, devět, devět.
Ne. No tak. Nejspíš to bude něco jednoduššího.
Je to...
Hele. Tady na kelímku stojí „Gareth“.
To bude jméno toho manažera
a ten kód s ním asi nějak souvisí. Třeba je to jeho datum narození...
Složky zaměstnanců.
Jdu na to.
Dobře. No tak, Garethe, ty jeden...
METROPOLITNÍ BANKA SCHRÁNKA 396
VŠIMNI SI MĚ
Pokud chcete nápovědu, jak se dostat do trezoru,
mějte oči na stopkách.
Dobře?
To jste vy, Šňůrko?
Jsem váš průvodce hrou, ano.
Když odložíte mobily, bude to zábavnější.
Jak ví, že jsme na mobilech?
Vy nás sledujete?
Jste pedofil?
Hej, Šňůrka je pedofil!
Chcete další nápovědu?
Ne. Otevřete ty dveře.
Všechno to zlato v trezoru je ve vedlejší...
Hned otevřete, Šňůrko, nebo všem povíme, že jste pedofil.
- Roztočíme to. - Sem s ním.
Díky, Šňůrko.
To pro mě není. Děkuju.
Maxine?
Ano?
Pojďte se mnou.
Tady jsi. Tak jo. Musíme si promluvit.
Pojď se mnou. Hned.
Co se děje?
Karen.
Sedni si tam.
Hele, Nikki má podezření. Ví, že se něco děje.
Musíš jí říct, že jsme hledaly Kat.
- Tady? - Jo.
Dokud jsme všechny klidné. A v ručnících.
Slíbilas, že jí to povíš.
- Jen proto jsem ti pomohla. - Já vím. Povím jí to.
- Princezno. - Říkám, že jo!
Žádný ze starých čísel domu?
- Ne. - Ani dočasný?
- Sanford Terrace, 2012? - Nic.
Chlape. Ve zdravotních záznamech nic není? Ne?
Počkat.
„C7913Y.“ No jistě!
Sedm, devět. 79. Protonový číslo zlata.
Zatraceně, jak to víš, Bopcansi?
Vrstvy, kámo. Mám vrstvy.
Za to se objevíme na té tabuli.
Dělej.
Jo! Dě...
Už to mám, počkej. Vydrž chvilku.
Ty dveře jsou možná jen návnada. Hele. „Nahoru.“
Přežila jsem tak,
že jsem olizovala zkondenzovanou vodu z převrácených opěrek nohou.
Jedno líznutí ráno. Dvě večer, to jsem se rozšoupla.
Čtvrtý den se mi kvůli dlouhodobému ponoru v mořské vodě oloupala vrchní vrstva kůže.
- A jak jsem se vy... - Dobře. Tak jo. Odpovíme volajícímu.
- Máme tu Freddyho z Londýna. - Ano.
- Mám... - Jo, dejte to na hlasitý odposlech.
- Haló? - Haló.
- Freddy, jsi ve vysílání. - Jsem dlouhodobý posluchač, volám prvně.
Chci se zeptat, jestli si váš přítel nebo partner
- dělal starosti... - Ne.
Pardon.
- Vidíš něco? - Ne. Nevidím. Je tu tma.
Jo, musíš se rozkoukat.
Co?
Co se to tu sakra děje?
GARETH ROZVOD? 0 DĚTÍ?
Co děláte v mé kanceláři?
Gareth?
Můžeme si promluvit?
Copak je?
- Co je? Byla jsem na masáži. - Pomohlas Princezně hledat její mámu?
Dobře. Hele, přišla za mnou, protože se bála.
- Ale v Brightonu stejně nebyla. - Cože?
V Brightonu? O to tam šlo? Ne o upcyklování?
Ne, myslela, že tam žije Kat.
Jak jsi mohla?
Hele, udělala by to i tak.
- Potřebovala mě, aby... - Potřebovala mě, ne tebe!
Bože. Na základě čeho si myslíš,
- že jsi lepší než já? - To si nemyslím.
Ale ano! Vždycky sis to myslela.
Já jsem si všechno vydřela, a tobě to jen spadlo do klína.
- Cože? - Sedíš si v obřím domě,
který jsi nezaplatila, s dítětem, co jsi neplánovala,
se jménem, co sis nevymyslela.
To jméno jsem vymyslela já.
To já jsem svoji dceru chtěla pojmenovat Stevie.
Po Stevie Nicks.
Nepojmenovala jsem ji po Stevie Nicks.
- Ne? - Je pojmenovaná po...
Steviem Wonderovi.
- Po Wonderovi jsi ji nepojmenovala. - Ale jo.
Dobře. Jmenuj jednu jeho písničku.
Přesně tak.
Stejně jsi ho nemohla použít ty, tvoje děti už jména měly!
Jseš hnusná. Jseš hnusná a sobecká.
To ty jsi sobecká.
- Já? Všichni vědí, že jsem milá. - Ne.
Jen hnedka při každý příležitosti bulíš.
Nešla za tebou, protože ví, že by ses naštvala.
Víš, no, ve filmech se lidi jako ty
mění v lidi, jako jsem já, a pak to má šťastný konec.
Víš co?
Co kdybys někdy zkusila nemyslet jen na sebe?
Víš, že jseš hrozně nezodpovědná a bezohledná?
A tohle ti chci říct už roky.
To tvoje kuře na sladkokyselo nikomu nechutná. Je moc sladký.
Kde je ta kyselost, Karen? Tak kde?
Aspoň umím naaranžovat sýr!
A nejsou to tři kila jemnýho čedaru!
Já myslela, že mám v ledničce eidam!
„I Just Called To Say I Love You!“
Do hajzlu.
Speciální ruská technika.
Uvolňující.
Ještě jednou se vám omlouvám.
To se vám tu asi stává často, že?
Přízemí.
Ani si nechci představit děcka.
VÝSLEDKY 1 CAMDENSKÉ SÉPIE
GRATULUJEME! NAŠI NOVÍ REKORDMANI
- Nikki? - Tady jsi.
Jdu na tu masáž moc pozdě?
Ne, pojď dál. Udělej si pohodlí.
Kolegyně hned přijde.
Je všechno v pořádku?
Jo. Dobrý.
Akorát jsem mluvila s Karen a ta říkala, že se asi zlobíš, že jsem hledala mámu.
Já? Ne.
To byl spíš ten čajovníkový olej.
Asi jsem na něj alergická.
Tak jo. Hotová noční můra.
Snad víš...
že mi to neubližuje.
Co uděláš se svým životem,
mi neublíží.
Jsem otrlejší, než se zdá.
Musíš být otrlá, abys došla až sem,
když nejsi otrlá.
Tak jo.
Díky, mami.
Ona odešla?
Nejspíš jo.
Jako znovuzrozené?
Prosím vás, ukázala byste mi možnosti členství?
Pro kamarádku.
Jen jsem chtěla, aby věděla, že jí umřela máma. Nic víc.
A říct jí, že jsme s Tylerem v pořádku.
Myslela jsem, že možná čeká, až ji kontaktuju,
a že jinak bude smutná.
Víš, zlato, Bev ji hledala roky.
My si myslíme, že nechce, abychom ji našli.
Nechceme, abys byla smutná, víš?
Ráda bych zašla za Bev.
Je Den matek a nikdo jinej za ní nezajde.
- Tak jo. - Můžu?
- Jistě. Jo. - Výborně.
Co kdybys jí zanesla tohle?
- Dík. Mám tě ráda, mami. - Nemáš zač.
- I my tebe. - Jo.
Ahoj.
Řekni mi, že děláme správně.
Ten rozhovor byl pecka.
- Fakt? - Jo, váleli jsme.
Pojď sem.
Hele, když budeme komunikovat,
zvládneme společně cokoliv.
Jo.
Kdyby volala Karen, nemluvím s ní. A ani ty ne.
To je přesně ono, jo. Přesně tak.
ATLANTIK VESLOVÁNÍ SMRT ÚTOK ŽRALOKA
OTRAVA SOLÍ UTONUTÍ
S LÁSKOU VZPOMÍNÁME BEVERLY REIDOVÁ
MAMI, MÁM TĚ RÁDA PŠTKA
KVĚTINÁŘSTVÍ ŠEŘÍK A TRN 020 7946 0382
Překlad titulků: Veronika Ageiwa