Така. Две, три...
Честит Ден на майката!
- Здравейте! - Добро утро.
- Нещо му беше влязло в окото. - Недей.
Купихме ти цветя.
- Каква красота. - Благодаря.
И две картички, защото се скарахме за химикалките.
- Погледни. - Страхотна е, миличък.
Много мило.
Виж ти!
- За теб е. - Благодаря.
- Парите, които ти дадох за ескейп стаята? - Да.
Благодаря.
Това е голям жест.
- Хубава картичка. - Много стилна.
Благодаря ти.
Подаръкът ми е ходенето на спа.
Това е подаръкът ми за моята майка.
Не ми се идва, но ще дойда. Подарявам ти присъствието си.
- Благодаря. - Моля.
Купихме ти специална закуска.
Слез да я приготвиш по някое време.
- Днес е твоят ден. - Благодаря.
- Тя нормално ли се държи според теб? - Принцеса ли? Да, защо?
Обръщението в картичката е "Ники". Вика ми така, когато има нещо.
- Не, добре си е. - Дали?
Нека не търсим под вола теле.
- То ще си покаже, нали? - Да.
- Как ти е окото? - Още ми дразни.
Не мърдай.
Не мигай този път.
Не човъркай прекалено.
Вълнуваща новина! Днес ще запиша специален епизод на подкаста ми.
Нужен ли ти е изобщо подкаст?
Човек прекосява Атлантика с подкаст за другар.
Важен е колкото и лодката.
А и предаванията "Зад кадър" в стил немски експресионизъм се посрещат добре.
Освен това най-изявените абонати като теб ще получат рекламна торбичка.
СКОТ ОКЕАНСКИ
Скот, не мога да разнасям чанта с физиономията на мъжа ми.
Така ли?
Добре. Е, аз тръгвам.
До после. Обичам те.
Да слушаш!
Скот!
Добре дошли в "Ескейп", свят на забавление.
Кели! Туршия!
Той каза кодовата дума, чух го, спри.
Нали говорихме? Приятелите не се тормозят.
Престанете. Стига.
Не знам защо го правя, не харесвам деца.
- Харесвам си моето понякога. - Видя ги на мача.
Трябва някак да се сплотят, без да се стига до бой.
- Ескейп стаята ще помогне. - Кели, стига!
Ако пък се избият вътре, и това е решение.
Добре дошли в банка "Метрополис". Аз съм вашият наставник
и ще ви помогна да осъществите най-големия банков обир в историята.
Това ли работиш?
- Да. - Макс, проявявай уважение.
Хлопнат ли вратите, ще имате един час
да откраднете златото от трезора, преди камерите да се включат.
- Баджът твой ли е? - Макс.
- Да. - Харесва ли ти?
- Майкъл. - Много му харесва.
- Майкъл! - Карат ни да го носим.
- Имаш ли си гадже, Бадж? - Макс! Ако не изслушаме Баджа,
няма да знаем какво да правим.
Съберете екипа си от обирджии
и измислете как да влезете в трезора през кабинета на управителя.
Измъкнете се с баджа... така де, със златото за рекордно време
и може да се окажете на почетното табло.
Ходил ли си на училище, Бадж?
Майкъл! Не е наша работа какви грешки е правил или не е правил Баджа.
Давай, Бадж.
Отиваме ли? Хайде.
Влизайте.
- Сутерен. - Отваряй.
Съжалявам, не им се връзвай, много от тях нямат родители.
Ясно.
От тази информация малко ми олекна. Благодаря.
Знаеш ли, да не им се месим, известно време.
- Да видим дали ще се сработят като екип. - Добре.
С цел сплотяване.
Не помня откога не съм била на спа.
Тук си като моя гостенка, преструвай се, че си на 18 години.
Значи си родена на...
- 5 юни 2005 г. - Бързо го сметна.
Доста подозрително.
Картата е на приятелката ми Максин.
Ти ще си Максин, а Ники ще ти е гостенка.
Как така съм Максин?
- Прави се на нея. - Но аз изобщо не я познавам.
- Не е и нужно. - Какво работи?
- Пенсиониран патолог е. - А ако ме питат нещо?
Няма, дума не обелват. За това си плащаш.
А някой ще играе ли моята роля?
Не. Двама души ще са Максин.
Ти - тук, и Максин, където и да се намира.
Никой не е Джили. Поставяме я на пауза.
- Помагай, страх ме е. - Давай.
- Здравейте. - Привет, аз съм патоложката Максин.
Прощавайте, нова съм.
Открих ви. Обичайните процедури ли желаете?
Да, добре.
Стига толкова.
Накъде беше?
Управителят.
Виждаш ли? Ето че са се сработили.
Сигурно вече са в другата стая.
Бързи са. Не ги чувам.
- Откъде започваме? - Да потърсим някакви улики.
Не.
"Не забравяй да заключиш."
Нарича се "Скот Океански".
Интервюира приключенци, преодолели големи предизвикателства.
Така ли? В миналия епизод Фреди обясняваше за развода си.
Къде го чукаш, къде се пука.
Хубаво е, че е привлякъл продуцент.
Няма такъв. Лъже, за да изглежда по-професионално.
Само за гребане говори, не се издържа.
- Боже, колко време мина? - Двайсет минути.
Как така не се потиш?
По принцип не се потя. Не виждам смисъл, не ми е в стила.
Отивам в басейна.
В края на коридора е.
Забавлявай се.
- Тя как ти се струва? - Добре, защо?
Не знам. Все имам чувството, че крие нещо.
Може да е свързано с майка й.
Така ли мислиш? Каква може да е причината?
Денят на майката е все пак, тежко й е.
Да, вярно.
Взе да се потиш.
Така ли?
Максин?
Мамо, теб вика.
Легнете, а аз ще приготвя вендузите.
Може да е доста неприятно, но видях, че имате голям опит.
Няма да трепнете.
И му рекох: "Не и през този век".
Три, две, едно, аз съм.
Вие сте със "Скот Океански",
подкаста, в който се срещам с приключенци и изследователи,
докато самият аз се готвя да прекося океана с лодка през август.
Днес с нас е Сали Трент.
- Привет. - Книгата й "Сред морската шир",
както подсказва и заглавието, е мое вдъхновение,
докато се готвя да грабна греблата.
Продуцентът ми напомня да ви кажа,
че днешният епизод достига до вас с подкрепата на "Плантли" -
кутии с вкусни зеленчуци, доставени до вашата врата.
Полезно за планетата и за вас. "Плантли" - дар от природата.
Извинявайте, надявам се с рекламата да ги привлека за спонсори.
А, добре.
И така, Сали Трент.
Обрисувате самотното плаване в толкова приятни краски.
- Ако самотата не ти пречи. - Нямам много приятели, така че...
Продължавайте да задавате въпроси, хора. Виждам, че линиите са заети.
Скоро ще ви отговорим.
Вече имаме въпрос по имейла от Фреди.
Благодаря, Фреди.
Няма да я попитам за това, но не носи халка.
- Да поговорим за океана. - Да.
Едно от нещата, които най-много ми допада в книгата ви,
е колко достъпно изглежда.
Замислих се и си рекох, че и аз бих могъл.
Радвам се, защото мнозина се фокусират върху лошото.
Аз предпочитам да мисля за нещата, които минаха добре.
Да, естествено. Коя е любимата ви част?
- Потеглянето. - Хубаво. И защо?
- Прочетохте ли цялата книга? - Да, разбира се.
Прочетох я цялата. Почти цялата.
Беше злощастен инцидент и не искам да ви обезсърчавам.
Просто ме връхлетя огромна вълна.
Девет дни във въздушен джоб под лодката.
Май открих логика в ротацията на персонала.
Казвай.
- Били, Олег, Паван. - "Боп".
Киъран, Азис, Ник, Саймън.
"Бопканс".
- Какво значи? - На пръв поглед нищо.
Но виж датата тук - седмицата от трето число на четвъртия месец.
Третата и четвъртата буква. ПК, което е...
Пощенска картичка.
Тази картичка е ключът към всичко в тази стая.
- И какво? - От Гърция е. Освен това...
Какво имаме тук?
Гръцки йогурт.
Баркодът е 028573 299. Ето ти го кода.
Цифрите са твърде много.
Нула, две, осем, пет,
седем, три, две, девет, девет.
Не, стига, трябва да е нещо по-простичко.
Примерно...
Ето - на чашата от кафе пише "Гарет".
Сигурно така се казва управителят.
Кодът вероятно е свързан с него. Може да е рождената му дата или...
- Там има папки. - Заемам се.
Сега ще те разкрия, хитрецо.
СЕЙФ 396
Ако искате подсказки,
дръжте си очите отворени.
Ясно ли е?
- Ти ли си, Бадж? - Наставникът е, да.
За да е по-интересно, приберете телефоните.
- Откъде знае за телефоните? - Наблюдаваш ли ни?
Да не си педофил?
Баджа е педофил!
- Искате ли друга подсказка? - Не, отвори вратата.
Една стая ви дели от златото в трезора.
Отваряй веднага, иначе ще кажем на всички, че си педофил.
- Хайде на купона. - Грабете.
Благодаря, Бадж.
Не е за мен, благодаря.
Максин?
Да?
Елате с мен.
Ето те. Трябва да говоря с теб насаме.
Идвай веднага.
Какво е станало?
Карън.
Седни.
Ники подозира, че нещо не е наред.
Трябва да й кажеш, че сме търсили Кат.
- Тук ли? - Да. Всички са отпуснати и по хавлии.
Обеща ми, че ще й кажеш.
- Само затова ти помогнах. - Да, знам. Добре.
- Принцесо. - Казах "добре"!
Пробва ли номерата от старите адреси? Дори временните?
- "Санфорд Теръс" 2012? - Да.
Да му се не види! Нищо ли няма в медицинските картони?
Чакай.
С7913У. Естествено!
Седемдесет и девет. Атомният номер на златото!
- Откъде изобщо го знаеш? - Крия неподозирани способности.
Ще ни окачат на таблото.
Дърпай.
Супер! Направо сме...
Момент, сетих се.
Може би вратата е за заблуда. Погледни, сочи нагоре.
Оцелях, като ближех кондензираната вода по преобърнатата стъпенка.
Едно близване сутрин и две вечер - цяло пиршество.
На четвъртия ден, заради дългото киснене в солена вода,
кожата ми започна да се лющи.
- Опитах се да... - Да чуем въпросите по телефона.
Обажда се Фреди от Лондон.
- Просто да... - Да, пуснете го на високоговорител.
Ало?
- Фреди, в ефир сте. - Привет. Слушам ви, но за пръв път звъня.
Чудех се дали вашият интимен партньор...
Не.
Съжалявам.
- Виждаш ли нещо? - Не, тъмно е.
- Надзърни отвъд тъмата. - Какво?
Какво става тук?
ГАРЕТ - 34 Г., РАЗВЕДЕН
Какво правите в стаята ми?
Гарет?
Може ли да поговорим?
Какво има?
Правеха ми масаж.
Помагала си на Принцеса да открие майка си.
Виж сега, тя се обърна към мен, беше притеснена.
- А и Кат беше напуснала Брайтън. - Какво?
Брайтън? Това ли било? Мислех, че целта е да купи масичка.
Не, тя мислеше, че Кат живее там.
- Как можа! - Така или иначе щеше да я потърси.
- Имаше нужда от мен... - От мен, а не от теб!
- Защо мислиш, че ме превъзхождаш с нещо? - Не си го мисля!
Напротив! Открай време е така.
Аз получавах всичко с много труд, а ти - на тепсия.
- Какво? - Шириш се в огромната си къща,
за която не си плащала, имаш дете, без да си го планирала,
и го кръсти с име, за което не вложи грам мисъл.
Не е вярно!
Знаеше, че искам да кръстя дъщеря си Стиви, на Стиви Никс.
Не съм я кръстила на Стиви Никс.
- Нима? - Кръстих я на...
Стиви Уондър.
- Не си я кръстила на Стиви Уондър. - Напротив!
Кажи някоя негова песен тогава.
- Ясно. - Твоите деца вече си имаха имена!
Голяма гаднярка си. И пълен егоист.
Егоистът си ти.
- Аз?! Отявлено мил човек съм. - Не си!
Готова си да ревнеш във всеки момент.
Тя не дойде при теб, защото знаеше, че ще се разстроиш.
Да, обаче по филмите хората като теб стават като мен,
а после филмът свършва и всички са щастливи.
Я стига! Не ти ли е хрумвало да пробваш поне мъничко да се промениш?
Знаеш ли какво, ти си безотговорна и безсърдечна.
От години исках да ти го кажа.
Никой не харесва сладко-киселото ти пиле. Твърде сладко е.
Къде е киселото, Карън?
Поне умея да правя плато със сирена!
Само с три кила чедър не става!
Мислех, че имам и едам в хладилника.
"Обадих се да ти кажа, че те обичам"!
По дяволите.
Специална руска техника.
Много отпуска.
Още веднъж се извинявам за всичко.
Сигурно често се случва.
Приземен етаж.
Не ми се мисли как са децата.
СЕПИИТЕ ОТ КАМДЪН
ЧЕСТИТО НА НОВИТЕ ПОБЕДИТЕЛИ
- Ники. - Ето те.
Закъснях ли за масажа?
Не, заповядайте. Колежката ми скоро ще дойде.
- Наред ли е всичко? - Да, напълно.
Карън ми каза, че май си разстроена, задето съм търсила майка ми.
Аз ли? Не.
Просто маслото от чаено дърво ми дразни на очите.
Може би съм алергична.
Ясно. Кошмарно.
Надявам се знаеш,
че не ми пречи.
Каквото и да направиш,
ще оцелея.
Всъщност съм корава.
Не бях, но животът ме принуди.
Добре.
Благодаря, мамо.
Тя излезе ли?
Май да.
Освежихте ли се?
Привет. Може ли да видя вариантите за членство?
За една приятелка.
Само исках да й кажа, че майка й е починала.
И че с Тайлър сме добре.
Мислех, че може би чака да я потърся и е тъжна, понеже не идвам.
Бев се опитваше да я издири от години.
Според нас тя не иска да бъде намерена.
Опитваме се да те предпазим, разбираш ли?
Искам да отида при Бев.
Денят на майката е, а няма кой друг да я посети.
- Добре. - Нали може?
- Разбира се, да. - Чудесно.
Може да й занесеш букета.
- Обичам те, мамо, благодаря. - Няма защо.
- И аз те обичам, миличка, чао. - Хайде.
Кажи ми, че не грешим.
Вече сме го говорили.
- Така ли? - Да, и преценихме, че сме супер.
Ела тук.
Можем да се справим с всичко заедно, стига да сме открити.
Да.
Ако Карън звънне, не говоря с нея. Ти също.
Така те искам, браво.
СМЪРТ В АТЛАНТИКА НАПАДЕНИЕ НА АКУЛИ, УДАВЯНЕ
В ПАМЕТ НА БЕВЪРЛИ РИЙД
ОБИЧАМ ТЕ, МАМО БЪБРА
ЦВЕТАРНИЦА "ЛЮЛЯК И ТРЪНИ"
Превод на субтитрите Боряна Богданова