‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Astăzi e o zi deosebită.
‎Este echinocțiul de primăvară.
‎Se zice că e momentul ‎când ziua e egală cu noaptea,
‎dar nu e în întregime corect. ‎E un eveniment astronomic.
‎URGENȚE PSIHIATRICE
‎Soarele traversează ecuatorul.
‎Acest lucru se întâmplă azi la ora 17:57.
‎E momentul când lumina și întunericul
‎sunt în echilibru perfect.
‎Cyning glăsui:
‎„Dă-ți viața
‎la care nu vrei deloc să renunți.
‎Dă-o nesilit
‎sau vor suferi toți.”
‎Sau vor suferi toți.
‎Scuzați, unde se află Astrid Agerskov?
‎Vă așteaptă?
‎- Nu. ‎- O pot vizita doar rudele.
‎Sunt rudă. Sunt fostul ei soț.
‎Îmi puteți spune unde e Astrid?
‎Da, drept în față. Camera 21.
‎Mulțumesc.
‎„Ostara curge în sânge
‎așa cum apa curge în râu.”
‎Astrid?
‎Azi se împlinesc 21 de ani.
‎UN ORIGINAL NETFLIX
‎Da. Suntem aici să vorbim despre Astrid.
‎A fost un drum lung,
‎dar cred că a fost pozitiv.
‎Evaluarea noastră e că poate merge acasă.
‎Începe să răspundă bine la tratament,
‎deși a durat mai mult decât ne așteptam.
‎Dar chiar e nevoie ‎s-o îndopăm cu atâtea pastile?
‎Lene, nu acum.
‎Se pare că Astrid și-a construit ‎propria poveste
‎despre ce s-a întâmplat cu Ida.
‎Ne îngrijorează capacitatea ei ‎de a distinge între fantezie și realitate.
‎Despre ce poveste vorbiți?
‎Vorbește mult
‎despre o zeiță numită Ostara.
‎Cred că știți la ce mă refer.
‎Da, e o poveste populară veche ‎care îi place lui Astrid.
‎I-a intrat în cap că Ida era zeița Ostara
‎și că trebuia sacrificată.
‎Asta sugerează că încearcă ‎să-și explice dispariția Idei.
‎Și a găsit explicația într-un basm.
‎Da. Dar ce putem face?
‎E extrem de important ‎să continuați s-o ajutați pe Astrid
‎să testeze ce e real.
‎Să nu-i încurajați poveștile,
‎chiar dacă par nevinovate.
‎Ești gata? Vine!
‎Deci?
‎Ai pregătit pijamaua?
‎- Da. ‎- Grozav.
‎- Periuța de dinți? ‎- Da.
‎- Și cartea de desenat? ‎- Nu-mi trebuie.
‎Nu desenezi la mama?
‎Nu mai desenez deloc.
‎Bine.
‎Nu ești bolnavă.
‎Și cine nu-i bolnav ‎nu trebuie să ia pastile.
‎- Dar... ‎- E o chestie născocită de tata.
‎Tata nu-mi dă cola.
‎Aici bei și faci ce vrei tu.
‎În lumea asta,
‎oamenii zic că ești bolnav ‎doar fiindcă ești altfel.
‎Dar știi ce?
‎Nu ești bolnavă.
‎Ești doar deosebită.
‎Lene?
‎Astrid?
‎Trebuie să te întreb ceva.
‎Promite-mi să-mi spui adevărul.
‎Bineînțeles.
‎Ida nu era sora mea?
‎- Ai vorbit cu Dennis. ‎- Răspunde-mi.
‎Nu crede ce-ți spune el!
‎Ce-mi ascunzi?
‎E adevărat? Nu suntem surori?
‎E aproape ca și cum e aici.
‎Nu crezi?
‎De parcă e plecată într-o călătorie
‎și s-ar putea întoarce oricând.
‎Astrid, ia loc pe pat.
‎Închide ochii.
‎Așa. Bine.
‎Și respiră foarte adânc.
‎Da, și mai adânc.
‎Da. E bine.
‎Acum vreau să te întorci acolo.
‎- Unde? ‎- Nu-ți fie teamă!
‎Sunt aici și nu plec nicăieri.
‎Încearcă să închizi ochii ‎și intră în vizuina ta.
‎Închipuie-ți că ai găsi-o!
‎Că ai putea s-o aduci înapoi. ‎Nu ți-ar plăcea?
‎- Ba da, dar... ‎- Știm amândouă că e acolo.
‎Nu-i așa? Deci... Haide!
‎Închide ochii.
‎Nu vrei?
‎- Da, dar... ‎- Nu vrei să-ți găsești sora?
‎Ba vreau, dar...
‎Oricât de speriată ar fi fost, ‎ea ar fi făcut asta pentru tine!
‎Fă cum îți spun! Închide ochii!
‎Du-te și găsește-o pe Ida!
‎Nu pot. Nu mai pot să intru în vizuină.
‎Ești singura care poate.
‎Nu înțeleg cum ai putut face asta!
‎Ce naiba e cu tine?
‎Ai nevoie de ajutor, ‎dar asta-i problema ta.
‎Nu mai vine niciodată la tine. Niciodată!
‎Cer custodie exclusivă.
‎Și îți spun de acum, dacă te opui, ‎ajungem la tribunal. Pricepi?
‎Mama ta nu e bine.
‎E bolnavă.
‎Nu trebuie s-o mai vizitezi. Promit.
‎Noapte bună, scumpo.
‎Dennis a lansat zvonurile astea ‎imediat după dispariția Idei.
‎- De ce? ‎- Ei bine...
‎Îi trebuia o scuză ca să-și vadă de viață.
‎A decis că nu e tatăl ei.
‎A fost pedeapsa mea.
‎Pedeapsă?
‎Să poată da vina pe mine ‎și să mă părăsească.
‎Și să-și găsească pe altcineva ‎fără remușcări.
‎Dar nu de la tata am auzit.
‎Amelia mi-a spus.
‎Amelia.
‎Am ceva să-ți arăt.
‎Ia să vedem...
‎ce e.
‎- Numai s-o găsesc. ‎- Ce frumoasă erai!
‎Uită-te... la asta.
‎Sunt Dennis și Ida.
‎N-au amândoi aceeași scânteie în ochi?
‎Totul era bine pe atunci.
‎Orice ar spune acum, ne era bine.
‎- Ții minte asta? ‎- Da.
‎- Excursia în sudul Franței. ‎- Am mâncat o groază
‎de înghețate la con dublu.
‎Da.
‎Și am băut Orangina...
‎Ce mult a trecut!
‎Uneori mi se pare
‎că a fost doar un vis.
‎Când mi te-a luat Dennis, ‎lumea mea s-a prăbușit.
‎N-am înțeles.
‎Nu, erai doar o fetiță.
‎Îmi pare rău.
‎Scuze!
‎Nu-i nimic.
‎- Scuze! ‎- Nu-ți face griji.
‎Ce amuzant! ‎Poza asta m-a făcut totdeauna geloasă.
‎Ce e?
‎A fost făcută ‎cu o lună înainte să mă nasc eu.
‎Păi...
‎- Nu știu. ‎- Nu ești gravidă.
‎Trebuie să o greșeală.
‎Era cu un an înainte.
‎Nu, are pe ea data când a fost făcută.
‎Majoritatea pozelor au.
‎Toate au dată.
‎Nu?
‎De ce nu ești însărcinată?
‎- Mă minți? ‎- Nu, eu...
‎Răspunde-mi! Minți?
‎Spune ceva!
‎Ai fost... Ai fost micul nostru dar.
‎Ce spui?
‎Te-am luat la două săptămâni.
‎- Deci m-ați mințit? ‎- Nu.
‎Nu.
‎Deci tata nu e tatăl meu.
‎Cine sunt părinții mei?
‎De unde am venit? Chiar aș vrea să știu.
‎Tu și Ida sunteți deosebite.
‎Sunteți surori, fiice ale echinocțiului.
‎Dar totdeauna ne-am considerat ‎părinții tăi adevărați.
‎Astrid?
‎Ce se întâmplă, Astrid?
‎O vezi? Astrid?
‎Astrid?
‎Astrid.
‎Sunt Doris. De ce nu răspunzi?
‎- Torben e treaz și vrea să-ți vorbească. ‎- Cui? Mie?
‎Da, fir-ar să fie! Grăbește-te! ‎Zice că e important.
‎Bună. Am venit cât am putut de repede.
‎După tot ce am făcut pentru el!
‎N-o să mai tricotez.
‎Bine.
‎Du-te la el! Doar pe tine vrea să te vadă.
‎Torben?
‎Te-am văzut.
‎Și tu, pe mine.
‎Nu-ți amintești? Când erai mică.
‎În ceața portocalie.
‎În vizuină. Unde sunt absolvenții.
‎Am fost captiv acolo atâția ani.
‎Vedeam și auzeam tot.
‎Dar parcă eram paralizat.
‎Strigam și țipam, dar nu răzbătea nimic.
‎Știi senzația?
‎- N-am mai fost acolo de mult. ‎- Doar tu
‎poți înțelege asta.
‎Noi nu trebuia să fim acolo.
‎S-a întâmplat ceva.
‎Draga mea, când a zburat timpul?
‎Parcă mai ieri erai o fetiță.
‎Trebuie să mă pregătesc.
‎Da. Sigur. Scuză-mă.
‎O să fie o zi minunată.
‎Am un dar pentru tine.
‎Uite.
‎Mama mi l-a dat mie când am absolvit.
‎Pot să ți-l pun?
‎Ce drăguță ești!
‎Tânără și drăguță!
‎Totul va fi bine, dragă.
‎Totul.
‎Ce-i asta, Ida?
‎E doar...
‎- Piciorul. Sângerezi. ‎- Da, e...
‎De unde e?
‎Nu știu.
‎- De unde e? ‎- Încetează!
‎- Ida! ‎- Dă-mi drumul!
‎Nu se poate!
‎Ce ai făcut?
‎Nu puteam.
‎Ai făcut avort? Spune-mi că nu!
‎Dă-mi drumul! Lasă-mă în pace!
‎- Ieși afară! ‎- Nu.
‎Ieși afară!
‎Ascultă, Ida...
‎Nu, ascultă! Ida!
‎Nu, Ida! Trebuie să rămâi acasă. Mă auzi?
‎Habar n-ai ce ai făcut!
‎Trebuie să mă asculți! Ida!
‎La ce te uiți?
‎La vederea pozei, s-a întâmplat ceva.
‎Nu mai eram aici. Doar acolo.
‎- Pot s-o mai văd o dată? ‎- Da.
‎- El. ‎- Henrik?
‎Nu e om.
‎Atunci, ce e?
‎E Cyning.
‎Și e mânios, Astrid.
‎Acum 21 de ani, ‎n-a primit ce i s-a promis.
‎Și nu se lasă până nu primește.
‎Degeaba ai fugi de el.
‎Poți doar să te duci la el.
‎Ce vrea?
‎Știi deja, Astrid.
‎Totdeauna ai știut.
‎Pe mine.
‎Mulțumesc.
‎Lumea fizică și cea spirituală ‎nu sunt distincte.
‎Nu există un cuvânt ‎pentru această viziune.
‎Dar așa este.
‎Bine.
‎Nu mai am întrebări.
‎Nici eu nu mai am. Așteaptă afară, te rog.
‎PĂSTRAȚI LINIȘTEA! EXAMENE
‎- Ai terminat. ‎- Da.
‎- Sunt foarte mândru, scumpo. ‎- Mulțumesc, tată.
‎- Din câte am auzit prin ușă, a fost bine. ‎- Așa sper.
‎Ești absolventă de liceu.
‎Felicitări!
‎- Așadar... ‎- Da.
‎Credem că ai parcurs materia.
‎Cunoșteai conceptele ‎și ai inclus propria analiză.
‎A fost foarte bine. Îți dăm zece.
‎- Uau! ‎- Felicitări!
‎Mulțumim.
‎Felicitări!
‎- Felicitări! Zi frumoasă! ‎- Mulțumim.
‎Doamne!
‎M-a speriat.
‎- Lene? ‎- Foarte puțin.
‎- E foarte bine. ‎- Poftim.
‎- Ida, vii? Plecăm acum. ‎- Da, sigur.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎- Mai bine te-ai duce. ‎- Ne vedem acasă.
‎Poftim, frumoaso!
‎PROMOȚIA '99. AM REUȘIT!
‎Bună.
‎Voiam să-ți cer scuze.
‎Am fost mare prost.
‎- Cum adică ai fost prost, Falke? ‎- Trebuia să zic ceva.
‎Despre ce?
‎- Nu trebuia să fie așa. ‎- Nu?
‎- Cum trebuia să fie? ‎- Nu trebuia să mergem.
‎- Noroc, băieți! ‎- Noroc!
‎Bine. Sunteți gata?
‎Țineți-vă! Pornim!
‎Noroc!
‎Felicitări!
‎Bună!
‎Astrid?
‎Putem vorbi?
‎Nu.
‎Unde te duci?
‎La o parte, te rog.
‎- Vreau să vorbim. ‎- Despre ce?
‎Despre cum m-ai mințit toată viața?
‎Asta vrei în sfârșit să-mi spui?
‎Înțeleg dacă ești supărată pe mine.
‎Nu sunt supărată.
‎Am vrut să te spitalizăm ‎fiindcă ne făceam griji pentru tine.
‎Asta a fost mereu soluția ta.
‎Cum ai putut să mă minți atâția ani?
‎- Să te mint? ‎- Da.
‎Doar pe tine te aveam, ‎doar în tine aveam încredere.
‎Credeam că mă pot baza pe tine, iar tu...
‎te prefăceai că mi-ești tată.
‎Astrid, îți sunt tată.
‎Și tot ce e fac e pentru că țin la tine.
‎Ești exact ca Lene.
‎Astrid?
‎Astrid, deschide!
‎Astrid, deschide ușa!
‎Nu pleca!
‎- Sparg geamul. Deschide! ‎- Da, să mă internezi iar!
‎- Bine ați venit! ‎- Mulțumesc.
‎Bună, Amelia! Vrei o bere?
‎Iată-te! Scumpa mea!
‎- Trebuie să... ‎- Vreau să intru.
‎- Ce vrei? ‎- Nu te poți duce.
‎Ești în pericol. Vine să te ia.
‎- Cine vine? ‎- Ascultă.
‎Am făcut un târg. A fost o prostie.
‎- Dar nu credeam că... ‎- Despre cine vorbești?
‎Trebuie să mă crezi.
‎- Dennis nu e tatăl tău adevărat. ‎- Nu vreau să aud asta...
‎Trebuie s-o auzi.
‎Nu puteam rămâne gravidă
‎și, ca să te am, am făcut un târg.
‎Să te dau când faci 18 ani.
‎Dar n-am crezut...
‎- N-am crezut că o să se întoarcă. ‎- Poftim?
‎Dar apoi am schimbat târgul, ‎i-am promis în schimb copilul tău.
‎Tu auzi ce spui?
‎Dar te-ai descotorosit de el.
‎I-ai omorât copilul.
‎- Totul e pierdut. ‎- Lasă-mă!
‎Ida, acum vine să te ia.
‎- Ești complet dusă. ‎- Trebuie să rămâi aici.
‎Ai stricat totul.
‎- Înțelegi? ‎- Lasă-mă!
‎- Ida, nu te poți duce. ‎- Lasă-mă!
‎Ești nebună.
‎O să-și ceară jertfele.
‎Acum fugi!
‎Îl caut pe Henrik Malmstrøm. ‎Locuiește aici?
‎Henrik?
‎- Astrid, Ida e înăuntru? ‎- Da.
‎Mulțumesc.
‎- Ida? ‎- Nu vreau să vorbesc cu tine.
‎- Ceva nu e bine. ‎- Da, Jakob.
‎- Totul e aiurea. ‎- Nu, cu asta.
‎Grimoarul. L-am furat de la Henrik.
‎- Știu. ‎- De unde știi?
‎- Nu contează. ‎- Și acum a dispărut.
‎Ostara. O dată la 21 de ani.
‎- Ce s-a întâmplat în noaptea aia? ‎- Lasă-mă! Nu mă atinge.
‎Să te ia dracu', Jakob! ‎S-o ia dracu' pe Amelia!
‎S-o ia dracu' pe mama!
‎Pe voi toți!
‎La revedere!
‎Mulțumim de vizită.
‎Ce se întâmplă?
‎Unde sunt toți?
‎VIITORUL ȘI LIBERTATEA AȘTEAPTĂ
‎Ostara.
‎Subtitrarea: Georgeta Huzum