EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
[Radio] I dag er en ganske særlig dag.
Det er nemlig forårsjævndøgn.
Normalt siger man, at det er et døgn, hvor nat og dag er lige lang,
men det er ikke helt rigtigt. Vores jævndøgn er en astronomisk hændelse.
Det er der, hvor fuglene passerer ækvator,
og det sker præcis kl. 17:57 i dag.
Det er altså det tidspunkt, hvor lys og mørke
er lige fordelt.
Konningen siger:
"Giv eders eget liv.
Det du ville så nødigt ombære.
Giv det uden tvang.
Ellers må alle lide."
Ellers må alle lide.
Undskyld, Astrid Agerskov,
-hvor ligger hun henne? -Venter hun dig?
-Nej. -Det er kun pårørende, der må besøge her.
Det er jeg. Jeg er hendes eksmand.
Er du sød at vise mig, hvor Astrid ligger?
Hun ligger lige hernede. Stue 21.
Tak.
[Astrid] "Ostara flyder i blodet...
...som vandet flyder i floden."
Astrid?
Det er 21 år siden i dag.
[intromelodi]
[snak i baggrunden]
[Læge] Ja, vi skal jo snakke om Astrid.
Det er noget af en tur, vi har været igennem,
men jeg synes, det har været positivt.
Vores vurdering er, at Astrid er klar til at komme hjem.
Hun er begyndt at reagere positivt på medicinen,
selvom det tog lidt længere tid end forventet.
[Lene] Men er det nødvendigt, at hun skal fyldes med det her?
[Dennis] Lene, ikke nu.
[Læge] Astrid har vist skabt sit eget narrativ omkring, hvad der skete
med Ida. Vi er bekymrede for hendes udvikling
i forhold til at skelne mellem fantasi og realiteter.
[Lene] Hvilket narrativ mener du?
Hun taler meget
om en Ostara-gudinde.
Som jeg forstår, I ved hvad er?
[Dennis] Ja, det er et gammelt eventyr, som Astrid holder utroligt meget af.
Okay. Hun har fået den idé, at Ida var den her Ostara-gudinde,
og at hun skulle ofres.
Det tyder på, at hun leder efter en mening med Idas forsvinden.
En mening, som hun så har fundet i et eventyr.
[Dennis] Ja. Men hvad kan vi gøre?
[Læge] Det er meget vigtigt, at I fortsat hjælper Astrid
med at realitetsteste.
At I ikke går med på hendes små historier,
selvom de måske virker uskyldige.
[Dennis] Er du klar? Så kommer den her.
Hvad?
Har du pakket dit nattøj?
-Ja, det har jeg. -Godt.
-Tandbørste? -Jeps.
-Hvad med dit tegnehæfte? -Jeg har ikke brug for det.
[Dennis] Nå. Tegner du ikke hos mor?
Jeg tegner slet ikke mere.
[Dennis] Okay.
Du er jo ikke syg. Og når man ikke er syg,
-så skal man ikke spise piller. -Men...
Det er bare noget, far bilder dig ind.
Hos far må jeg aldrig få cola.
Hos mig må man alt.
I denne her verden...
...der synes folk, man er syg, bare fordi man er anderledes.
Men ved du hvad?
Du er ikke syg.
Du er bare særlig.
Lene?
[skridt i baggrunden]
Astrid?
Jeg bliver nødt til at spørge dig om noget.
Og du skal love mig, at du svarer ærligt.
Jamen selvfølgelig da.
Var Ida og jeg ikke søstre?
-Nå, så du har snakket med Dennis. -[Astrid] Bare svar mig.
[Lene] Du skal ikke stole på ham.
[Astrid] Hvad er det I skjuler?
Er det sandt, vi ikke er søstre?
Det er næsten, som om hun er her.
Synes du ikke?
Som om hun bare lige er ude at rejse...
...og så kan hun være hjemme hvert øjeblik.
Astrid, sæt dig på sengen.
Prøv at lukke øjnene.
Ja. Godt.
Og så trækker du vejret rigtig dybt.
Ja, mere endnu.
Ja, det er godt.
Og nu vil jeg gerne have, at du går derind igen.
-Hvor? -[Lene] Du skal ikke være bange.
Jeg er lige her, og jeg bliver hos dig.
Prøv at lukke øjnene og gå ind i din hule.
Tænk, hvis du kunne finde hende.
Tænk, hvis vi kunne få Ida tilbage. Vil du ikke gerne have det?
Jo, men...
Vi ved jo begge to, at hun er derinde.
Ikke? Så, kom.
Prøv nu at lukke øjnene.
Bare luk øjnene.
Sig mig, vil du ikke?
Jo, men...
Vil du ikke finde din søster?
Jeg vil gerne, men...
[vredt] Hun havde gjort det samme for dig. Ligegyldigt hvor bange hun havde været.
Nu gør du, som jeg siger. Luk dine øjne.
Gå ind og find Ida.
Jeg kan ikke. Jeg kan ikke komme ind i hulen mere.
[Lene] Du er den eneste, der kan.
[Dennis] Jeg fatter ikke, at du kan gøre det.
Hvad fanden foregår der indeni hovedet på dig?
Du skal have hjælp. Men det må du selv finde ud af.
Hun kommer aldrig mere hos dig. Aldrig.
Jeg søger fuld forældremyndighed. Jeg kan godt sige allerede nu,
at hvis du sætter dig imod, så hiver jeg dig i retten. Forstår du, hvad jeg siger?
Din mor har det ikke godt.
Hun er syg.
Du skal aldrig hjem til hende igen. Det lover jeg.
Godnat, skat.
[Lene] Dennis begyndte at sprede de der rygter, lige efter Ida forsvandt.
[Astrid] Hvorfor?
Ja... Han havde vel brug for en undskyldning for at komme videre.
Så fandt han på,
at han ikke var hendes far.
Det var bare for at straffe mig.
Straffe dig?
Så kunne han jo give mig skylden. Forlade mig.
Og med god samvittighed finde sig en anden.
[Astrid] Det var jo ikke far, jeg hørte det fra.
Det var Amelia.
Amelia.
Jeg har noget, du skal se.
Nu skal du se...
...hvad det er.
-Jeg skal lige finde det. -Hvor er I fine der.
[Lene] Se... Her.
Det er Dennis og Ida.
Hun har fuldstændig hans glimt i øjet. Kan du ikke se det?
Vi havde det godt dengang. Ligegyldigt hvad, han siger nu,
så havde vi det godt.
-Kan du huske det? -[Astrid] Ja.
-[Lene] Vores tur til Sydfrankrig. -[Astrid] Jeg spiste tonsvis
-af de der dobbelte isvafler. -Ja.
Og drak Orangina...
Hvor er det længe siden.
Nogle gange tænker jeg...
Det er da vist bare noget, jeg har drømt.
Den dag, Dennis tog dig fra mig, der faldt min verden fra hinanden.
Jeg forstod ikke.
Nej, du var bare en lille pige.
Undskyld.
Ups. Undskyld.
[Lene] Pyt, pyt.
-Undskyld. -Det skal du ikke tænke på.
Nej, hvor sjovt. Det her billede gjorde mig altid så jaloux.
22.08 1989
Hvad er der?
Det her blev taget en måned før, jeg blev født, gjorde det ikke det?
Nå...
Det ved jeg ikke.
Du er ikke gravid.
Nej. Det må jo være en fejl.
-Det må være taget året før. -Der står dato på her.
Det gør der jo på de fleste af billederne her.
Der står en dato på dem.
Ikke?
Hvorfor er du ikke gravid?
Hvad?
-Lyver du også for mig? -Nej. Jeg...
Svar mig. Lyver du?
Sig dog noget.
Du var som... Du var en lille gave... til os.
Hvad siger du?
Vi fik dig, da du var to uger gammel.
-Så I har løjet for mig? -[Lene] Nej.
Nej.
Så far er heller ikke min far.
Hvem er mine forældre så?
Hvad?
Hvor er det, jeg kommer fra? Det vil jeg meget gerne vide.
[Lene] Du og Ida er særlige.
I er søstre. I er døtre af Equinox.
Men...
Vi har jo altid synes, at vi var dine rigtige forældre.
Astrid?
-Hvad sker der, Astrid? -Nej.
Kan du se hende?
Astrid?
Det er Astrid.
Det er Doris. Hvorfor svarer du ikke, når jeg ringer?
Torben er vågnet. Han vil tale med dig,
Hvem? Mig?
Ja, for fanden. Skynd dig. Han siger, det er vigtigt.
Hej. Jeg kom, så hurtigt jeg kunne.
Efter alt det, man har gjort for ham.
Jeg strikker ikke mere.
Okay.
Gå nu ned til ham. Dig vil han jo gerne se.
[dør lukker]
[Astrid] Torben?
[Torben] Jeg så dig.
Og du så mig.
Kan du ikke huske det? Da du var en pige.
-I den orange tåge. -[Astrid] Nej.
[Torben] I hulen. Der, hvor studenterne er.
Jeg var fanget derinde i alle de år.
Jeg kunne se og høre alt.
Men jeg var som lammet.
Jeg råbte og skreg, men intet trængte igennem.
Kender du det?
-Jeg har ikke været der længe. -Du er den eneste,
der kan forstå det her.
Det var ikke meningen, at vi skulle være der.
Noget gik galt.
[bruser løber]
Åh, skat, hvor blev tiden dog af?
Lige for lidt siden var du bare en lille pige.
Jeg skal til at gøre mig klar.
Ja, selvfølgelig. Undskyld.
Det skal nok blive en rigtig fin dag.
Jeg har en gave til dig.
Den her.
Den fik jeg af min mor, da jeg blev student.
Må jeg ikke give dig den på?
Hvor er du fin.
Så ung og fin.
Alt bliver godt, skat.
Alt.
Hvad er det?
Ida?
Nå, det er bare...
-Dit ben. Du bløder. -Ja, det er...
Hvor kommer det blod fra?
Det ved jeg ikke.
-Hvor kommer det fra? -Lad være.
-Ida. -Slip mig.
Nej, nej.
Hvad har du gjort?
Jeg kunne ikke.
Har du fået det fjernet? Sig, det ikke passer.
Slip mig.
Lad mig være nu.
-Gå ud. -Nej.
Gå ud!
Hør... Prøv. Ida...
Nej, hør nu. Ida. Ida!
Nej! Ida! Ida!
Du må blive hjemme, Ida. Hører du?
Du aner jo ikke, hvad du har gjort.
Du bliver nødt til at høre, hvad jeg siger. Ida.
Hvad glor du på?
[Torben] Da jeg så billedet, skete der noget.
Jeg var ikke her mere. Kun dér.
Må jeg se billedet igen?
Ja.
[Torben] Det der.
Henrik?
Det er ikke et menneske.
Hvad er det så?
Det er konningen.
Og han er vred, Astrid.
For 21 år siden fik han ikke det, han var blevet lovet.
Og han giver ikke slip, før han har fået det.
Det er nyttesløst at flygte fra ham.
Man kan kun gå ham i møde.
[Astrid] Hvad vil han?
Det ved du bedre end mig, Astrid.
Det har du altid vidst.
Det er mig.
Tak.
[Ida] Der er ingen separation mellem den fysiske og åndelige verden.
Der findes ikke et ord til at beskrive den verdensopfattelse.
Sådan er det bare.
[Censor] Godt.
Jeg har ikke mere.
[Lærer] Næ, det har jeg heller ikke.
Hvis du venter udenfor.
-[Dennis] Så er det overstået. -[Ida] Ja.
-[Dennis] Skat, jeg er så stolt. -Tak, far.
[Dennis] Gennem døren lød det meget godt.
Det håber jeg.
[Dennis] Tænk, du er student!
[Lene] Tillykke.
-[Lærer] Nå. -[Censor] Ja.
Vi var enige om, at du kom godt rundt om teksten.
Du havde styr på dine begreber og tilføjede dine egne betragtninger.
Det var rigtig flot. Så det bliver et 11-tal.
-Hold kæft. -[Lærer] Tillykke.
Tak.
Tillykke.
-Tillykke. Hav en god dag. -[Dennis] Tak.
[jubel og larm]
Nej!
[Dennis] Jeg blev forskrækket.
-Lene? -Ja, bare en smule.
-[Lene] Ja, sådan. -[Dennis] Sådan.
-Ida, skal du med? Vi kører nu. -[Ida] Nå, okay.
-Øh, ja. -[Dennis] Så skål da.
-Så må du hellere komme af sted. -Vi ses derhjemme.
[høj musik og sang]
Her, smukke.
Hej.
Jeg ville bare sige undskyld.
Jeg har virkelig været dum.
-Hvordan har du været dum, Falke? -Jeg skulle have sagt noget.
Om hvad?
-Det var ikke sådan her, det skulle være. -Nå.
-Hvordan skulle det så være? -Vi skulle ikke været taget af sted.
Skål!
[Chauffør] Sådan. Er I klar?
Hold fast. Så kører vi.
Skål!
Tillykke!
[studentervogn dytter]
[Astrid] Hej.
Astrid?
Kan vi lige gå ind og tale sammen?
Nej.
Hvor skal du hen?
Gider du godt flytte dig?
-Jeg vil gerne tale med dig. -Om hvad?
Hvad? At du har løjet for mig hele mit liv?
Er det nu, du synes, vi endelig skal have den samtale?
Jeg kan godt forstå, hvis du er vred på mig.
Jeg er ikke vred.
Vi ville kun have dig indlagt, fordi vi er rigtig bekymrede for dig.
Det har jo altid været din løsning.
Hvordan har du egentlig kunnet lyve over for mig i så mange år?
-Lyve over for dig? -[Astrid] Ja.
Du var den eneste, jeg havde. Den eneste, jeg stolede på og lænede mig op ad.
Og så...
...lod du bare, som om du var min far.
Astrid, jeg er din far.
Og alt, hvad jeg gør, er i kærlighed til dig.
Du er fuldstændig ligesom Lene.
Astrid?
[Eksmand] Astrid?
Astrid, åbn.
Astrid, åbn døren.
Nej, Astrid, du skal ikke køre.
Jeg slår ruden ind. Astrid, åbn bilen!
-Ikke i bakgear. -Åbn bilen.
-Velkommen! -[Dreng] Tak!
Værsgo.
Der er du jo. Åh, skat.
-Bliv nu. -Nej, jeg vil gerne lige ind.
-Hvad vil du? -Ida, du må ikke tage med.
Du er i fare. Han kommer efter dig.
-Hvem er det, du taler om? -Hør.
Jeg lavede en aftale. Jeg ved, det var dumt af mig.
-Men jeg troede jo aldrig... -Hvem mener du?
Du bliver nødt til at tro på, hvad jeg siger.
-Dennis er ikke din rigtige far. -Jeg vil ikke høre det der.
Du skal høre det.
Jeg kunne ikke blive gravid,
så jeg lavede en aftale om dig.
Jeg lovede dig væk, når du blev 18.
Men det var fordi... Jeg troede jo ikke, at...
-Jeg troede jo ikke, han kom tilbage igen. -Hvad?
[Lene] Men så ændrede jeg den igen, så...
I stedet for lovede jeg din baby væk.
Hører du selv, hvad du står og siger?
Men nu har du så fået det fjernet.
Du har slået hans barn ihjel.
-Alt er tabt. -Gå væk fra mig.
Ida, nu kommer han og tager dig.
Du er fuldstændig sindssyg.
Du må blive her.
Du har ødelagt alt.
-Forstår du? -[Ida] Slip mig.
-Forstår du? Du må ikke tage med. -Slip mig.
-Du er sindssyg. -Ida!
Han kommer til at kræve sit offer.
Smut du ud med dig.
Jeg leder efter Henrik Malmström. Bor han her?
[Astrid] Henrik?
Henrik?
-Astrid, er Ida indenfor? -Ja.
Tak.
-Ida. -Jeg gider ikke at tale med dig.
-Der er noget galt. -Ja, Jakob.
-Alt er galt. -Nej, med det her.
Cyprianus. Jeg stjal den fra Henrik.
-Det ved jeg godt. -Hvordan ved du det?
-[Ida] Det er lige meget. -Den er væk nu.
Ostara. Hvert 21. år.
Hvert 21. år.
-Hvad skete der for dig den nat? -Slip mig.
Du skal ikke røre ved mig.
Fuck dig, Jakob. Fuck Amelia.
Fuck min mor.
Fuck jer alle sammen.
[hujen og jubel]
[studentervogn dytter]
Hej, hej.
Tak for besøget.
[festmusik]
[skrig]
[musik spiller]
[dytter]
[brag]
[ømmer sig]
[Ida] Hvad sker der?
Hvor er alle henne?
FREMTID OG FRIHED VENTER
[vingeslag]
[Konningen] Ostara.
[bølgeskvulp]
[motorlarm]
[outtromelodi]
Tekster af: Charlotte Reeve