EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jakob.
Släpp mig.
Jakob, det räcker.
Jag gillar inte det här.
Falke.
MÖT MIG PÅ BAKKEN PÅ FREDAG KLOCKAN 14:00
Lugn.
-Släpp. -De kan höra dig.
-Släpp. -Lugna dig.
Förlåt.
-Vad vill du? -Förlåt.
-Förlåt om jag skrämde dig. -Varför har du följt efter mig?
Du ser inte ut som hon.
Är ni verkligen systrar?
Vem är du?
Kan du gissa vem jag är?
-Falke? -Bingo.
De kan höra oss.
Du måste följa med. Kom.
Jag ska inte göra dig illa.
Jag ska inte skada dig.
Kom.
Skynda dig.
Så där...
Bra. Kom upp hit. Kom.
Kom. Kom in hit. De kan inte höra oss här inne.
De kan inte höra oss här.
Ja.
Okej.
Har du din inspelare?
Spela in. Du måste spela in.
Okej. Bra.
Okej.
Du var inte redo förut. Okej?
Men nu har du bitar.
Och nu kan du förstå mina bitar.
Och, ja - 21!
-Okej. 21. -Ja.
-Tjugoen som försvann? -Nej, 21 bitar.
-Tjugoen, 22, 23, einundzwanzig, twenty... -Jag förstår inte.
-Vilka bitar? -Det räcker. Okej.
-Tjugotre, 22, 21...ja! -Det räcker.
-Lyssnade du på låten? -Ja.
Då vet du redan.
-Den viktigaste biten... -Är låten viktigast?
Nej, för fan. Inte låten.
Nej. Gå inte.
Jag fick volt genom hjärnan. De säger att...
...Ida är Ostara!
-Är Ida Ostara? -Ja.
Och allt stod i boken.
Vilken bok?
Jakobs bok. Det stod allt om ägget och Ostara.
Du måste...
Du måste förklara bättre.
-Vad för ägg pratar du om? -Ägget.
Hon drack det och sen hände det.
-Vad hände? -Det som stod i boken.
Var är boken nu?
Den är borta. Borta.
Men allt besannades.
Jakob blev straffad.
Amelia förlorade något. Jag lider, och Ida...
Ida, vadå?
Hon offrades.
Vad gjorde du med henne?
Jag har inte.... Jag skulle aldrig skada henne.
-Vad hände när de försvann? -Det var inte då det hände.
-Det här hände tidigare. -Tidigare? På...
Var det på ön?
Ja, precis. Nu fattar du. Du fattar.
Vad hände på ön?
Jag såg...
Jag såg det jag såg.
Och det jag såg, var helt ologiskt.
Gör det, Falke.
Var inte rädd.
Vad hände med Ida?
Jag vet inte. Fråga Idas mamma.
-Idas mamma. Min mamma? -Ja, din mamma. Idas mamma.
-Varför min mamma? -Hon visste att det skulle ske.
-Hur visste hon det? -För att Ida var inlåst.
Hon var inlåst och Idas mamma var rädd.
Hur kunde hon veta?
Jag vet inte, men hon visste att Ida skulle försvinna.
Men...
Jag vet att jag har rätt, men mina bitar passar inte ihop.
Jag kan inte komma vidare.
Min väg slutar här. Men du kan.
-Du kommer att hitta sanningen. -Var hittar jag den?
Föraren.
Föraren har bitar.
Han är på sjukhus. Jag kan inte...
Just precis. För att han är närmare.
-Han mår inte bra. -Du, då?
Gå till honom.
Equinox.
Astrid.
Lyssna på låten, Astrid.
Fram- och baklänges.
Torben?
Torben, kan du höra mig?
Det är Astrid.
Du försökte säga nåt sist.
Handlade det om studentflaket?
Torben?
Ge mig ett tecken om du kan höra mig.
Vad gör du här?
Jag ville fråga honom om en sak.
Jag vill att du går.
Kommer han att bli frisk?
Var snäll och gå.
-Torben, ge mig ett tecken om du hör mig. -Han hör dig inte. Han hör ingen.
Han är hjärndöd.
Det är över.
Det finns inget liv kvar därinne.
Men finns det ingen chans att han vaknar?
-Vi stänger av imorgon. -Det får ni inte.
-Vi får göra vad vi vill. -Tänk om han...
Får jag vara ensam med min man den sista tiden?
Ja, men tänk om han...vaknar?
Du förstår visst inte.
Det här är ditt fel.
Han rör på sig.
Han rörde på fingrarna. Torben? Han rörde sig.
Kan du sluta nu?
Hur vågar du?
Lene?
Astrid, är det du?
Du visste nåt.
Du visste att Ida skulle försvinna.
Vad är det du säger?
Du lät henne aldrig gå ut.
Hon skulle stanna på sitt rum.
Det är inte sant, Astrid.
Du misstar dig.
Ni bråkade jämt.
Inte mer än...
...andra tonårsflickor och deras mammor.
Du ville inte att hon skulle åka med på studentflaket. Jag minns det.
Nonsens.
Jag ville bara att hon...
...skulle ta hand om sig.
Det betydde inte att hon inte fick åka med.
Men du var liten då,
och självklart minns du det annorlunda.
Jag ville bara skydda henne.
Så som mödrar skyddar sina barn.
Precis som jag skyddade dig.
Men...
...du skyddade ju inte mig.
Du var inte där.
Nej.
-Nej. -Men det var inte mitt fel.
Astrid, jag var den enda som trodde på dig då.
Och det var Dennis...
-Dennis tog dig ifrån mig. -Jag var ju sjuk.
Och du sa att jag kunde hitta henne.
-Ja. -Jag var nio år.
Jag var nio år.
Det har kommit tillbaka, va?
Jag ser det på dig.
Jag märker det. Du upplever det igen, eller hur?
-Jag är inte sjuk. -Nej, det vet jag.
Du är inte sjuk.
Det är inget fel på dig.
Du har alltid haft en speciell kontakt med Ida.
Jo.
Du har en speciell förmåga.
Tro på den.
Det är inget fel på dig. Nej.
Jag ska bara öppna.
Ja.
Gör det ont när jag lyser i ögonen?
Drömmer du många mardrömmar?
Kan du ha dem även när du är vaken?
Jag är alltid vaken när de kommer.
De väcker dig, men de kommer bara när du sover.
Nej, jag sover inte.
Det du upplever känns säkert verkligt.
Har du ofta huvudvärk?
-Nej. -Titta på magen.
Hela vägen ner. Ja, och så upp igen.
Ditåt. Så där, ja...
Jag vill åka hem.
Ja.
Precis innan det sker, händer det...
...att du kan höra, känna dofter eller märka nånting?
Nej, inte innan. Men ibland luktar det från hålan.
Så där.
Lägg dig ner är du snäll.
Lägg dig ner.
Nu kommer ett litet stick.
Ta ett djupt andetag.
Kom med in.
Min slutsats är att det inte är nåt fel.
-Jag sa ju det. -Det kan ju inte stämma.
Det är goda nyheter att hon är okej.
-Jag vet att nåt är fel. -Lyssna på doktorn, Dennis.
Fysiologiskt finns det inget fel. Det finns inget att spåra. Inga tumörer.
Hon har inte epilepsi och blodproverna visar inget.
Inget är fel. Men det är uppenbart att det är nåt som är galet med henne.
Jag förstår din situation.
Jag vet vad ni har gått igenom och jag känner med er...
Ida?
Släpp mig.
Släpp mig nu.
-Astrid, se på mig. -Släpp mig.
-Älskling, hör du mig? -Släpp mig.
-Berätta vad som händer. -Släpp mig.
Pappa, du måste tro mig.
Jag hittar inte på.
Jag kämpade för att komma undan.
Jag vet.
Slappna bara av nu.
Jag är här hos dig.
Men du lyssnar inte.
Jodå. Jag hör allt du säger.
Han kommer för att ta mig.
Försök att sova lite.
Du var inte redo förut.
Men nu har du bitar. Och nu kan du förstå mina bitar.
-Och ja - 21! -Tjugoen som försvann?
Nej. 21 bitar. 22, 23, einundzwanzig, twenty...
Jag förstår inte. Vilka bitar?
Det räcker. Okej.
Det är solstånd.
22 DEC DÖD VINTERSOLSTÅND
21 ELEVER I STUDENTTRAGEDI
Fram- och baklänges.
Ostara
Astrid, du står på tur.
Nej.
Astrid, du står på tur.
Vad händer här?
Pappa, allt hänger ihop.
Jag är en del av det här.
-Vad händer? -Jag är en del av det här.
Titta.
Jakob, Amelia och Falke var alla på ön,
med Ida på vårdagjämningen.
Ida försvann.
Hon var den enda som försvann, för att hon är den utvalda: Ostara.
Hon var gudinnan på ön.
Jag vet inte exakt vad som hände,
men det är nåt med de här datumen.
Det är nåt där. Falke upprepar 21:e.
Och 22:a och 23:e. Han säger det hela tiden.
Jag har det inspelat.
Jakob dör 22 december.
Tjugoförsta mars, på vårdagjämningen, var de på ön.
Tjugoförsta juni försvinner alla.
Det är alltså...
...vintersolstånd...
...och vårdagjämning, och 21:e är sommarsolstånd,
och vad är det som fattas?
Höstdagjämningen.
Det är 23 september.
Min födelsedag.
Jag är också inblandad i det här.
-Ser du det inte? -Gumman...
Du ser det inte.
Tänk om jag aldrig såg syner, och...
Du måste lyssna på det här.
Ja.
Du måste verkligen lyssna på det här.
Det är viktigt att du lyssnar.
Nej. Se på mig.
Du måste ta det på allvar.
-Ja. -Du måste ta mig på allvar.
-Jag tar dig på allvar. -Okej. Lyssna.
Jag lyssnar på dig.
-Lyssna på det här. -Ja.
Okej. Vänta lite. Lyssna.
-Lyssna. -Ja.
Vänta.
-Lyssna. -Ja.
Vänta lite. Vänta.
Det var där.
Lyssna. Han säger: "Astrid, du står på tur." Han sa det.
Han sa det till mig.
Det är inte sant.
-Astrid. -Du lyssnar inte.
Du lyssnar inte.
-Nej, lyssna... -Det var där. Det kan inte...
Lyssna på mig nu. Kom.
Det lät rimligt. Det var rimligt för en minut sen.
-Lägg ner den. -Det var rimligt.
-Lägg ner den. -Det var logiskt alldeles nyss.
Lägg ner bandspelaren. Så där.
Ta det lugnt. Sätt dig här hos mig.
Kom.
Nu sätter vi oss här.
Lugn, älskling. Andas.
Du måste släppa skuldkänslorna.
Du gjorde inget fel. Du kunde inte ha gjort nåt.
Du kunde inte rädda Ida.
Du kunde inte ha gjort nåt. Det är inte ditt fel.
Och de där Ostara-grejerna, det är bara sagor.
Det är ju bara en saga.
Du kunde inte ha gjort nåt. Du har inte gjort nåt fel.
-Men det var där. -Andas lugnt.
Vi har haft goda resultat med dagverksamheten som vi har byggt upp...
Vi kanske kan gå och se rummet.
Kom, älskling.
-Jag vill inte vara här. -Kom igen. Ta dina saker.
Kom, gumman.
Här är ditt rum.
Gör dig hemmastadd.
Försök att känn dig som hemma.
Vi går in och tittar.
VÄLKOMMEN ASTRID
Varför måste jag bo här?
Du ska inte bo här. Du ska bara stanna tills du blir bättre.
Hur ska jag bli bättre?
Ja, alltså...
...till en början ger de dig medicin.
För att få mardrömmarna att försvinna.
Och det är ju bra.
Så jag får inga mardrömmar om jag tar medicinen?
Nej, det får du inte. Då blir allt bra.
Men hur ska Ida komma tillbaka då?
Det löser vi senare.
Okej?
Allt kommer att bli bra.
Oj, vad har hänt med Michala?
Jag tappade henne.
Hej.
Vad är det? Har det hänt nåt?
Ja.
Jag kommer hem nu.
Okej.
Förlåt.
Be inte om ursäkt. Kom hem bara.
Vi har saknat dig så mycket.
Det är Astrid.
Det är Mathias, Jakobs bror.
Hej.
Det kanske låter konstigt, men...
...jag har fått ett brev till dig.
Till mig?
Ja, du kan hämta det i butiken. Kom förbi när som helst.
Det går tyvärr inte. Jag är på väg tillbaka till Bornholm.
Okej, men det är från Jakob.
Från Jakob?
Ja, det står att det är från Rumänien.
En stad som heter Marrakech.
Ursäkta, kan vi stanna på vägen?
Här.
Tack.
Dog Jakob i Rumänien?
Ja.
Du visste alltså var han var? Varför ljög du?
Jag blev rädd när du dök upp och ville gräva i det förflutna.
Jag ville inte att Jakob skulle bli indragen igen.
Jakob kom förbi för några månader sen för att låna pengar igen.
Men han verkade annorlunda, lugnare.
Som om han hade funnit ro.
Han tog inte livet av sig.
Tror du att han blev mördad?
Självmord stämmer bara inte.
Jag hade inte sett honom så lycklig på länge.
-Varför åka dit och ta livet av sig? -Vad gjorde han där?
Vad är det för ställe?
Jag vet inte. Han sa att han äntligen hade hittat det han letat efter.
"Ostara flödar i blodet, som vatten flödar i floden."
Säger det dig nåt?
Nej.
Det har rivits ur en bok.
Lova att hålla mig uppdaterad?
JAKOB SKIPPER MARRAKESH RUMÄNIEN
Hej, du har ringt Astrid. Jag kan inte svara nu.
Lämna ett meddelande, så ringer jag upp. Hej då.
Vad händer? Var är du?
Ring mig.
Jag har gjort det jag skulle. Hon har mina bitar nu.
Stäng av den där skitlåten. Håll käft!
Kan du förlåta mig?
Jag ställer saker till rätta.
Allt på plats. En plats för allt.
Och där...
Allt på plats. En plats för allt.
Undertexter: Jenny Johansson