EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Nu kommer de.
Hej. Varsågod.
Ta för er.
Falke, du måste ge mig boken nu. Jag behöver boken. Falke...
Falke. Ge mig den nu.
-Kom. -Jag vill gå in.
Astrid. Hej.
Kul att se dig.
Hoppsan.
Vill du veta en hemlighet?
Det är hemligt, så kom närmare.
Livet är en stor...
...besvikelse.
-Förstår du? -Släpp mig!
Nej, du får inte åka med. Du måste stanna här.
-Du är sinnessjuk. Flytta på dig. -Nej, Ida.
Jag hatar dig.
Stick.
Stick, sa jag.
Det är bara jag.
Är du ledsen?
Jag är inte ledsen. Det är den bästa dagen i mitt liv.
Vad skulle jag vara ledsen för?
Jag vet inte.
Förlåt.
-Jag gillar inte när du är ledsen. -Nej.
Här.
Ta den.
Den passar dig bättre.
Fin, va?
Ja.
Det är precis din storlek.
Spring iväg nu.
-Hej, Astrid. Är Ida där inne? -Ja.
Tack.
Det sägs att livet bara förstås baklänges, men måste levas framlänges.
Det var nåt Kierkegaard sa.
Men vad har vi här?
Det måste vara Danmarks yngsta student. Vad fin du är, gumman.
Är det Idas? Den passar dig.
Hallå! Två minuter!
Försök att ha kul.
Plötsligt är det över. Tiden går så hemskt fort.
Sen kommer du att se tillbaka på den här dagen, som dagen då livet började.
Det tror jag inte.
Jo. Framtiden ligger för dina fötter.
Få se.
Jag är så stolt. Ni två är det bästa jag har.
Mina små tjejer.
Hallå!
Upp med er nu. Vi måste åka.
Vi har en tidsplan!
Ida. Stanna här.
-Inte nu. -Jag ber dig, Ida.
Du måste lyssna.
Vänta. Lene, sluta.
-Sluta. -Du får inte åka.
Lene.
Vad håller du på med? Du kväver henne.
Tack för att ni kom.
FRAMTIDEN VÄNTAR
-Åh, nej. -Vi har hittat studentflaket.
Föraren var medvetslös och barnen var borta.
-Nej! -Lene, du måste lugna ner dig.
-Ta det lugnt. -Vi har patruller som letar efter dem.
-Vet du vilken tid? -Vi vet inte när.
Vi vet bara att alla är borta, och det verkar som
att de har gått nånstans tillsammans.
-Lugna dig. -Varför i helvete lyssnade du inte på mig?
De har gått på fest. De är tonåringar. Du måste lugna dig.
Nånstans är de ju.
Det är över nu.
Man sa alltså att en krossad spegel gav sju års olycka,
för man trodde att det var själva själen som var krossad.
Men förklaringen till vidskepelsen är nog att speglar var otroligt värdefulla,
och det var ett sätt att skrämma tjänste- folket till att sköta dem mer varsamt.
Du lyssnar på En röst i natten,
ett program som görs av mig och dig där ute.
Här kan allt och inget hända. Det är nu du ringer in till mig,
tar mig i handen och berättar hur du känner för vidskepelse.
Vi har en lyssnare som har ringt in. Välkommen.
Hej. Det är Ghita.
Hej, Ghita. Din radio är påslagen bredvid dig igen.
Stäng gärna av den när du ringer in till oss.
Hej.
Hej, krabban.
Hej.
Vad fin den är. Är den till mig?
Den är inte riktigt klar. Den behöver mer glitter.
Man strör det över hela.
Den är perfekt.
Var är krabban? Här är krabbklorna.
Krabba, krabba, krabba... Så...
-...nu är krabban klar. -Vart ska vi?
Krabba, krabba, krabba...
-Hej, pappa. -Hej, älskling.
Får jag titta på iPaden?
Ja, i en halvtimme.
-Hej. -Hej.
Oj. Vad fin du är.
-Du luktar gott. -Tack.
-Är det för att du ska gå ut? -Ja, det är det.
Så trevligt. Vart ska du?
-Det vill du gärna veta, va? -Ja.
Det är bara för att jag såg dig i stan med den där kvinnan.
Din...
-...flickvän, eller? -Nej.
-Nej, vi tog bara en kaffe. -Okej. Jaha.
Det är en väldigt liten stad och jag bor också här, så om du...
-Vi tog bara en kaffe. -Ja.
Ska du gå ut ikväll?
Du flyttade ut...
-...för ett år sen? -Ja.
Vi ska inte göra så.
-Det går inte. -Varför inte?
Jag saknar dig.
-Det är bara för att jag ska ut. -Nej.
-Jo, det är det. -Det är inte därför.
Det är inte rättvist.
Det var du som ville det här.
Jag vet inte vad jag vill.
Där fick jag dig.
-Du är så dum. -Du är så lätt.
Du fick mig inte.
-Jag låter Simon ta tangentbordet idag. -Okej.
Är det okej med dig?
Välkommen tillbaka. Vi har nån som har ringt in.
Hej. Kan du känna igen dig i att spotta över axeln...
-Det kommer inte att hjälpa dig. -Hej. Vem pratar jag med?
Om de hittar dig, så dödar de dig.
-Hallå. Vem är det? -Det finns en annan verklighet.
En verklighet bakom den vi befinner oss i.
Vi hör dig lite dåligt här.
-Har du mig på högtalaren? -Hör du mig?
-Jag var där, Astrid. Jag var där. -Tyvärr måste vi nog...
Det kommer att hända igen.
...gå vidare med nästa samtal.
Lägg inte på. Det är jag, Jakob.
Jakob Skipper. Det är som med det magiska myntet jag gav dig.
Inget försvinner helt.
-Vilket magiskt mynt? -Minns du mig inte?
Jag kände din syster, Ida. Och jag vet varför hon försvann.
Vem är det?
Det du kallar vidskepelse är verkligt. Allt står i boken.
-Vi måste ses. -Vem är det?
Jag var där. Jag såg när de försvann.
-Vad vill du? -Jag vet vad som hände.
Hallå?
Nej, ta in honom igen.
Ta in honom igen.
-Skulle jag inte bryta samtalet? -Nej, ring upp igen.
Vad fan? Ring honom.
Ring upp igen!
-Jag vet inte vad han heter. -Varför tog du inte hans nummer?
-Han som ringde. Vad heter han? -Jag vet inte.
-Jävla amatör! -Astrid! Vad är det?
TRE STUDENTER FUNNA MEN VAR ÄR RESTEN?
JAKOB SKIPPER, AMELIA GEISLER OCH FALKE GRAVESEN
21 STUDENTER FORTFARANDE FÖRSVUNNA
Vad tänker du på, hjärtat?
Jag tror inte att Ida kommer tillbaka.
Jag saknar henne också.
Jag saknar henne hela tiden.
Men vi ska inte ge upp.
-Hej. Vad händer? -Hej.
Tack för att du kom. Är Vera med dig?
-Ja, hon är i bilen. -Kan vi...
-Kan vi ta en promenad? -Ja.
Tack.
Jag måste ta reda på vad som hände när Ida försvann.
Okej.
Jag tänker göra ett radioprogram om det.
Och jag åker tillbaka till Köpenhamn.
Du ville aldrig prata om din syster och nu ska du göra ett program om henne?
Jag måste göra det.
-Det är bara några veckor. -Men Vera då?
Jag kommer ju hem igen.
Det är synd om mamma.
Ja, det är synd om oss alla.
Lägg dig ner nu.
LÅSSERVICE
Det är nycklarna till kommunens skattkistor. Vi ses.
-Hej. -Hej. Är det här 106?
Ja. Hur kan jag hjälpa dig?
Är du Jakob Skipper?
Jag heter Astrid. Du har nog försökt att kontakta mig.
Nej.
-Är du inte Jakob? -Nej.
Okej.
-Jag hittade hans adress. -Han använder bara den här adressen.
Okej.
Vet du var jag kan hitta honom?
-Jag har ingen aning. -Jag gör nämligen...
...ett program om...
Jag vill inte delta. Ta dina saker och gå.
Han försökte ringa mig för några dagar sen.
Vad ville han?
Jag vet inte.
Min syster var en av dem som försvann.
Vad hette hon?
Ida.
-De var tillsammans. -Ja.
Jag minns henne.
Kevin?
-Kan du stänga butiken? -Ja.
Vi går in där bak.
Jakob är min lillebror.
Han har bara c/o-adress här. Jag kan nog inte hjälpa dig.
-Jag har inte sett honom på evigheter. -Vet du var han är?
Han kan vara var som helst.
Jakob är det man kalla sökande.
Efter vad?
Vad sa han när han ringde?
Han sa att han såg dem försvinna, bland annat.
Han såg inget. Det har du mitt ord på. Tro inte på allt han säger.
-Varför inte? -De har förstört honom.
Ryktena. Tidningarna.
De skodde sig på honom och de två andra överlevande.
Amelia och Falke. Höll de kontakt?
Jag tror inte det.
-När såg du honom senast? -Det var längesen.
Tyvärr.
Om du hör nåt, eller om han...
...dyker upp, kan du ringa mig?
Visst.
-Hur var ditt namn? -Jag heter Mathias.
-Tack. -Inga problem.
Hej då.
Hej.
Hej, Buster.
-Hej, gumman. -Hej, Buster.
-Hej. -Hej, pappa.
Kom in.
-Hej, Buster. -Kom upp.
-Ja. -Hej. Vad härligt att se dig.
Hej. Kom in.
Det sägs att Bornholm är en solskensö.
Men det ösregnar varje gång jag är där.
Ja. Det snöade en dag också faktiskt.
-Gjorde det? -En dag, ja.
Inte här.
Vi byggde en snögubbe till Vera med morot och allt.
-Är det sant? -Ja.
-Har du bytt till bornholmsdialekt? -Sluta.
-Det säger du varje gång. -Det är den konstigaste dialekten.
Förlåt, men den är konstig Det är den. Jag har ett barnbarn
-som talar bornholmska. -Det gör hon inte.
-Vi pratade i telefon. -Hon talar inte borholmska.
"Jeg kjør ne' i byen." Det var vad hon sa.
-Det var verkligen bornholmska. -Det var ett skämt.
Du tycker det är gulligt, jag tycker konstigt.
Hur länge stannar du i Köpenhamn?
Jag vet inte riktigt än.
-Det är så trevligt att ha dig här. -Det är så bra att jag kan bo här.
-Det är jättetrevligt. -Är du här i arbete?
-Ja, det är det. -Vad ska du göra?
Jag utvecklar ett program.
Vad handlar det om?
Om den där tiden.
Vadå?
Jag skulle vilja göra en...
Jag vill undersöka vad som egentligen hände.
Jag måste försöka.
För att förstå...
Jag tänkte kontakta Amelia.
-Idas vän som... -Nej, gör inte det.
-Du måste sluta nu. -Pappa, det är upp till mig.
Nej, du måste sluta. Nu.
Börja inte gräva i det där.
Du har ingen aning om vad du ger dig in på.
-Men jag måste försöka. -Nej.
Det vill jag inte.
-Sluta. -Det är mitt beslut.
Det är inte ditt beslut. Fallet är avslutat.
Jaså? Hittade de Ida?
VAD DÖLJER DE? DE TRE STUDENTERNA SOM INTE FÖRSVANN
OSANNOLIKT ATT DE INTE SÅG NÅT, SÄGER UTREDAREN HARALD BIRCH
Man är i tjänst i många år och går igenom många fall,
men inget liknar det här. En hel klass som försvinner spårlöst.
-Sen dyker de upp. -Jakob?
Och Amelia och Falke. Vi hade bara de tre att gå på.
Tjugoen studenter försvinner inte bara obemärkt från jordens yta.
Jag insisterade på att de måste veta nåt, att de hade sett nåt...
Du kan sitta där. Men det var nåt de inte sa.
-Ja. -Vi kom ingen vart.
-Varför lade du ner utredningen? -Det gjorde jag inte.
De tog fallet ifrån mig. De sa att jag inte kunde hantera det,
att jag var besatt och inte såg klart. Men det var skitsnack.
Så jag kopierade alla banden och stack.
Jag klarar det inte längre. Det är över, jag är klar. Du kan få allt jag har.
Det här samtalet...
...stannar mellan oss.
-Självklart. -Det är viktigt.
Ja.
Det har varit en lång dag, och du har suttit här länge, Jakob, men...
Vill du berätta allt från början en gång till?
Vi körde, lastbilen bromsade och sen var de andra borta.
-Vad gjorde ni då? -Vi gick.
-Ni lämnade olycksplatsen? -Lyssna...
Vi var chockade. Vi visste inte vad fan vi skulle göra.
Ni övervägde inte att ringa polisen?
Allt var kaos. Vi tänkte inte så långt.
-Varför tror du mig inte? -Det låter lite osannolikt.
Jag föll och slog i huvudet. Jag svimmade. Jag vet inte vad fan...
Han hade inga blåmärken eller sår.
-Han hade inte slagit i huvudet. -Tror du att han ljuger?
Jag tror att han tvingades ljuga. Om han var med på det,
eller blev utpressad, det vet jag inte. Men han är inte oskyldig.
Här är Amelia Geisler. Det här är precis efter olyckan.
Jag satt baktill. Längst bak.
Jag mådde illa. Jag var tvungen att spy.
-Vad hände sen? -Sen...
-...tvärbromsade lastbilen, och... -Ja.
Jag låg på golvet och trodde att jag skulle dö.
Din bästa vän, Ida, var väl en av dem som försvann?
Ja.
Minns du vad du gjorde efter att lastbilen hade tvärbromsat?
Jag tittade upp och då var Ida borta. Alla var borta.
Ja, förutom ni tre, eller hur?
Jag vet inte varför. Vi vet ingenting. Vi har inte gjort nåt.
-Varför sprang ni? -Hon verkade uppriktigt ledsen.
-Vi fick panik och sprang. -Ledsen är ett sätt att se det.
Ångerfull är ett annat.
Här har vi Falke Gravesen.
Jag var rädd.
-Varför var du rädd? Vad hade du gjort? -Inget.
Du kan berätta för mig, vet du.
Jag vet att du inte har gjort nåt.
Men Jakob? Hade Jakob något med det att göra?
-Han startade det. -Startade, vadå?
-Allt. Han tog med oss dit. -Jakob?
Han övertalade oss.
-Allihop? -Ja.
Men mest Ida.
-Ida? -Ida Agerskov, alltså.
Som försvann.
Hon ville inte. Och jag ville inte.
-Men de sa att jag var tvungen. -Tvungen till vad, Falke?
-Jag vet inte hur allt hänger ihop. -Dödade han dem?
-Vem? -Dina klasskamrater.
-Det var bara vi fyra. -Vem?
Ida, Jakob, Amelia och jag.
-De andra då? -De var inte där.
-Var de inte på flaket? -Jag pratar om ön.
Vilken ö, Falke?
-Ön från boken. -Vilken bok?
-Jakobs bok. -Är dina klasskamrater på ön?
Nej, det var bara vi.
Jag förstår inte vart du vill komma.
Jag vet inte. Jag fattar inte heller.
Vi gjorde nog nåt fel där.
-Vad gjorde ni för fel? -Vi förstörde det.
Allt gick dåligt efter det.
Vad pratar han om? Vad är det för ö?
Vi undersökte det. Vi hittade ön som han pratade om.
Men det fanns inga spår av de försvunna.
I det här fallet är det nästan omöjligt att ha en teori.
Blev de dödade? Begravda? Rymde de med en sekt?
Blev de kidnappade? Vad hände? Det enda jag är övertygad om är
att de där tre vet nånting.
Det där leder ingen vart.
Jag söker Lars Geisler. Bor han inte här?
Prova på Toves.
-Toves? -Toves bodega.
Längre ner på gatan.
Okej. Tack.
Lars Geisler. Brukar han vara här?
-Lars? Det låter inte bekant. -Inte?
-Nej, det låter inte bekant. -Okej.
-Tyvärr. -Är det Laden du söker?
Han sitter där nere.
Laden? Du har besök.
-Får jag be om en öl till? -Ja, visst.
-Inget glas till den heller? -Nej, tack.
Ursäkta, är det du som är Amelias pappa?
Vill du ha en öl?
Jag vet inte om du minns mig. Astrid, Idas syster.
Jag skulle gärna vilja...
...prata med Amelia. -Hon är inte här.
-Hon försvann. -Jag trodde inte...
Jag trodde att hon kom tillbaka.
Vet du var hon är?
-Förstår du mig inte? -Jag undrar...
Förstår du inte vad jag säger?
Hon är inte här längre.
Är hon död?
Ja, det kan man säga.
Vill du veta en hemlighet?
Det var rätt åt henne.
Du daltar alltid med henne.
Sluta. Hon äter inte. Hon sover inte.
Det är inte normalt. Det är inte Astrid.
-Hon vill ha uppmärksamhet. -Nej. Hon är ledsen, som vi.
Hon mår inte bra. Hon behöver hjälp.
Hon undersöks inte. Det är inget fel med henne.
Hur kan du säga så?
Är jag också sjuk i huvudet?
Sluta. Det skadar väl inte att låta henne prata med någon?
En barnpsykolog.
Astrid.
Astrid!
Du går i sömnen. Astrid, vakna.
Du drömmer.
Vakna, hjärtat.
Kom här.
Kom.
Jag såg dem.
Vad såg du?
I mörkret.
Det var ett läskigt ställe.
Det kallas en episod, när man får...
Det var verkligt.
Det kändes säkert verkligt, men så är det när man saknar någon.
Jag ska skydda dig. Jag lovar.
Jag är vid din sida.
Alltid.
Många av oss har lagt mycket tid för att lägga det bakom oss.
-Det har inte varit lätt. Det har du med. -Ja.
Är det jobbigt med dig och David?
Det har inte med saken att göra.
Jag förstår att det inte är lätt med ett litet barn.
Jakob Skipper ringde mig.
Det förklarar saken.
Han ringde mig live på radion och sa att han såg dem försvinna.
Jag hatar att säga det, men Jakob Skipper är sjuk.
-Något är fel... -Ja.
-Det var det redan då. -Ja, men det är inte en slump
att han ringer nu och säger att han vet nåt.
Jag har sett inspelningar av förhören. Man ser tydligt att han döljer nåt.
-Hör på. -Jag ser det i hans ansikte.
Hör på, gumman. Jag vet hur det känns.
-Ja, men... -Jag vet hur du känner.
Jag har själv gått ner i kaninhålet många gånger.
Okej?
Men du måste acceptera att ingen vet vad som hände.
Ja.
Och det måste vi leva med.
Okej?
Kom hit.
SES I KVÄLL! PAPPA
Buster?
Hördu. Vad är det?
Vad är det?
Nej!
-Glöm inte era lådor. -Nej.
Iväg med er.
Astrid?
Astrid, lektionen är slut.
-Det är Astrid. -Vad sa han när han ringde?
-Va? -Vem är det?
Vad sa Jakob när han ringde?
-Berätta. -Mathias, är det du?
Du sa att min lillebror hade ringt. Men vad sa han?
Han sa att...
Va?
Det kvittar. Han är död nu. Han har tagit livet av sig.
-Vad sa du? -Han hoppade.
-Vad? -Min lillebror är död.
När hände det?
Det spelar ingen roll.
-Du kan sluta leta efter honom. -När hände det...
Undertexter: Jenny Johansson