A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Jönnek!
Sziasztok! Tessék csak!
Jó mulatást!
Falke, add már ide azt a könyvet! Szükségem van rá! Falke...
Falke! Add már ide!
- Gyere! - Be akarok menni!
Astrid! Szia!
Jó, hogy látlak!
Hoppá!
Eláruljak egy titkot?
Nagyon titkos, hajolj közelebb!
Az élet... egy nagy... csalódás.
- Érted? - Engedj el!
Ida, nem mehetsz el! Itt kell maradnod!
- Megőrültél! Menj innen! - Ida, ne! Figyelj!
Gyűlöllek!
Tűnj innen!
Azt mondtam, tűnj innen!
Csak én vagyok.
Dühös vagy?
Nem, Astrid. Ez életem legszebb napja.
Mégis miért lennék dühös?
Nem tudom.
Sajnálom!
- Nem szeretem, ha dühös vagy. - Nem vagyok.
Tessék!
Fogadd el!
Neked jobban áll.
Szép, ugye?
Igen.
Pont a te méreted.
De most sipirc!
- Hé, Astrid! Ida bent van? - Igen.
Köszi.
Egyesek szerint az életet utólag értjük meg, de előre éljük.
Ez Kierkegaard egyik mondása.
Nahát, mit látnak szemeim?
Csak nem Dánia legfiatalabb végzősét? Nagyon édes vagy, kicsim!
Idáé? Meglepően jól áll.
Hé! Két percetek van!
Több jó kedvet!
Gyorsan véget ér. Szörnyen rohan az idő.
Később úgy tekintesz vissza erre a napra,
mint az életed kezdetére.
Azt kötve hiszem.
Pedig így van. Előtted áll az élet.
Nézd!
Olyan büszke vagyok! Ti vagytok a két legjobb dolog az életemben!
Az én kislányaim!
Hé!
Szálljatok be! Mennünk kell!
Menetrendünk van!
Ida! Maradj itt!
- Ne most! - Könyörgök, Ida!
Hallgass rám!
Ne! Lene, fejezd be!
- Fejezd be! - Nem mehetsz!
Lene!
Mégis mit csinálsz? Megfojtod!
Köszi, hogy benéztetek!
VÁR RÁNK A JÖVŐ ÉS A SZABADSÁG!
- Ne! - Megtaláltuk a végzősök kocsiját.
A sofőr eszméletlen volt, a gyerekek eltűntek.
- Ne! - Lene, nyugodj meg!
- Nyugi! - Járőrök keresik őket.
- Tudják, hánykor történt? - Nem.
Csak azt tudjuk, hogy mind eltűntek, mintha együtt mentek volna valahová.
- Nyugi! - Mi a fenéért
nem hallgattatok rám?
Bulizni mentek, tinédzserek. Nyugodj meg!
Ugye ott vannak valahol?
Vége van, Dennis!
SAJÁT GYÁRTÁSÚ NETFLIX TARTALOM
Úgy tartották, hogy egy összetört tükör hét év szerencsétlenséget jelent,
mert olyankor maga a lélek esik darabokra.
Azonban a babona mögött valószínűleg az állhat,
hogy a tükör hihetetlenül sokat ért akkoriban,
és ezzel ijesztgették a szolgálókat, hogy jobban vigyázzanak rá.
Önök az Éjszaka hangját hallják,
ezt a műsort önökkel együtt készítjük.
Itt bármi megtörténhet. Várom hívásuk!
Fogják meg a kezem, és mondják el, önök mit gondolnak
a babonáról! Egy telefonáló máris a vonalban van. Üdvözlöm!
Halló! Ghita vagyok.
Üdv, Ghita! Megint szól a rádiója. Kérem, kapcsolja ki, ha minket hív!
Szia!
Szia, rákocskám!
Szia!
De szép! Ezt nekem hoztad?
Még nincs kész. Több csillám kell rá!
Az egészet teleszórjuk.
Így is tökéletes.
Hol a rákocska? Itt vannak az ollói!
Rákocska... rákocska, és akkor...
- kész a rákocska. - Mit csinálunk?
Rákocska!
- Szia, apa! - Szia, kicsim!
Nézhetek mesét az iPaden?
Igen, fél órán át. Jó?
- Szia! - Helló!
Hű, remekül nézel ki!
- Jó az illatod! - Köszi.
- Készülsz valahová? - Hát igen.
Szuper! Hová mész?
- Szeretnéd tudni, mi? - Igen.
Csak mert láttalak a városban azzal a nővel.
A te...
- barátnőddel, vagy... - Nem.
- Csak megittunk egy kávét. - Értem. Persze.
Csakhogy ez egy kisváros, és én is itt élek, szóval ha te...
Csak megittunk egy kávét.
Ma este nem mész el?
Elköltöztél...
- Mikor is? Egy éve? - Igen.
Nem csinálhatod ezt velem, érted?
- Nem csináljuk ezt! - Miért?
Hiányzol!
- Azért csinálod, mert elmegyek. - Nem igaz.
- De, igen. - Nem azért.
Nem igazságos.
Te akartad ezt.
Nem tudom, mit akarok.
Bú! Megvagy!
- Akkora marha vagy! - Te meg ijedős.
Nem is ijesztettél meg!
- Ma átadom Simonnak a klaviatúrát. - Jó.
Nem bánod?
Üdv újra a műsorban! Máris van egy telefonálónk.
Üdv! Ismeri az érzést,
amikor átköp a válla felett...
- Az nem segít. - Halló, kivel beszélek?
Ha kellesz nekik, elvisznek.
- Ki az? - Van egy másik valóság.
Egy valóság a miénk mögött.
Egy kicsit akadozik a kapcsolat.
- Kihangosította a hívást? - Hallasz?
Ott voltam, Astrid. Ott voltam.
Azt hiszem, sajnos...
Meg fog ismétlődni.
...a következő telefonálóval kell folytatnunk!
Ne tedd le! Jakob vagyok.
Jakob Skipper. Olyan, mint a varázsérme, amit adtam. Semmi sem tűnik el teljesen.
- Milyen varázsérme? - Nem emlékszel rám?
Ismertem a nővéred, Idát. Tudom, miért tűnt el.
Kivel beszélek?
Amit babonának hívsz, az a valóság. Mind benne van a könyvben.
- Találkoznunk kell! - Ki az?
Ott voltam. Láttam, amikor eltűntek.
- Mit akar tőlem? - Tudom, mi történt.
Halló!
Ne, kapcsold vissza!
Kapcsold vissza!
- Nem kellett volna megszakítanom? - Nem, hívd vissza!
Mi a franc? Hívd már!
Hívd vissza!
- Nem tudom, hogy hívják. - Miért nem írtad ki a számát?
- Hogy hívják a telefonálót? - Nem tudom.
- Hülye amatőr! - Astrid! Mi folyik itt?
HÁROM VÉGZŐST MEGTALÁLTAK, DE HOL VANNAK A TÖBBIEK?
JAKOB SKIPPER, AMIELIA GEISLER ÉS FALKE GRAVESEN.
HUSZONEGY VÉGZŐS MÉG MINDIG NEM KERÜLT ELŐ.
Mire gondolsz, drágám?
Nem hiszem, hogy Ida vissza fog jönni.
Nekem is hiányzik.
Szüntelenül hiányzik.
De még senki sem adta fel, igaz?
- Szervusz! - Szia!
Köszi, hogy jöttél. Vera veled van?
- Igen, a kocsiban hagytam. - Jó...
- Sétálhatnánk egyet? - Persze.
Köszönöm.
Meg kell tudnom, mi történt Ida eltűnésekor!
Oké.
Úgy döntöttem, készítek róla egy rádióműsort
és visszamegyek Koppenhágába.
Sosem akartál beszélni róla, erre most csinálsz egy műsort a nővéredről?
Muszáj.
- Néhány hétről lenne szó. - Mi lesz Verával?
Visszajövök!
Sajnálom anyát.
Én mindannyiunkat sajnálom.
Feküdj le, jó?
LAKATOS
Tessék, a főkassza kulcsa! Viszlát!
- Üdv! - Jó estét, ez a 106-os szám?
Igen. Miben segíthetek?
Ön Jakob Skipper?
Astrid vagyok. Azt hiszem, beszélni akart velem.
Nem.
- Nem ön Jakob? - Nem.
Értem.
- Ezt a címet találtam. - Mert ezt használja.
Értem.
Tudja, hol keressem?
- Fogalmam sincs. - Azért kérdem, mert
műsort készítek...
Nem szeretnék részt venni. Fogja a cuccát, és menjen!
Pár napja felhívott engem.
Mit akart?
Nem tudom.
A nővérem az eltűntek között volt.
Hogy hívták?
Ida.
- Jártak. - Igen.
Emlékszem rá.
Kevin!
- Átvennéd az üzletet? - Igen.
Menjünk hátra!
Jakob az öcsém.
Ez csak a levelezési címe. Nem hiszem, hogy segíthetek.
- Ezer éve nem láttam. - Tudja, hol lehet?
Bárhol lehet.
Jakob mondhatni, kíváncsi természet.
Mi érdekli?
Mit mondott a telefonban?
Többek között azt, hogy látta őket eltűnni.
Nem látott ő semmit, szavamat rá! Ne higgyen el mindent, amit mond!
- Miért ne? - Tönkretették.
A pletykák és a sajtó.
Az egészet rákenték Jakobra és a másik két túlélőre.
Ameliára és Falkére. Tartják a kapcsolatot?
Nem hiszem.
Mikor látta utoljára?
Nagyon régen.
Sajnálom!
Rendben, ha hall felőle, vagy...
megtenné, hogy... felhív?
Persze.
- Elnézést, hogy hívják? - Mathias vagyok.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Viszlát!
Szia!
Helló, Buster!
- Szia, drága! - Helló, Buster!
- Szia! - Szia, apa! Ó!
Gyere be!
- Helló, Buster, drága! - Gyere fel!
- Jó. - Szia! Örülök, hogy látlak.
Szia! Gyere beljebb!
Azt mondják, Bornholm egy napos sziget,
de mindig szakad az eső, amikor ott járok.
Igen. Egyszer havazott is.
- Tényleg? - Igen, egy napig.
Nálunk nem.
Hóembert építettünk Verának répaorral, ahogyan kell.
Igazán?
Igen.
- Leszoktattad a tájszólásról? - Ne!
- Mindig ezt hajtogatod. - Az a legfurcsább nyelvjárás.
Bocsi, de olyan furcsa. Most pedig van egy unokám,
- aki úgy beszél. - Nem is beszél úgy.
- Telefonáltam vele. - Nem beszél tájszólásban.
Selypegve halandzsázott, egy szavát sem értettem.
Fura szavakat használt.
Viccelt.
Te aranyosnak tartod, de szerintem nagyon furcsa.
Meddig maradsz Koppenhágában?
Még nem igazán tudom.
- Örülünk, hogy itt vagy. - Örülök, hogy nálatok lehetek.
- Nagyon örülünk. - A munkád miatt jöttél?
- Igen, azért is. - Mivel foglalkozol éppen?
Egy műsoron dolgozom.
Miről szó?
A régi időkről.
Tessék?
Nos, szeretnék...
utánajárni a történteknek.
Meg kell próbálnom!
Hogy megértsem...
Arra gondoltam, talán felkeresem Ameliát.
- Tudod, Ida barátnőjét, aki... - Ne tedd!
- Most rögtön állj le! - Apa, ez az én döntésem.
Nem, abba kell hagynod! Most azonnal!
Ne kavard fel az állóvizet!
Fogalmad sincs, mit indítasz el.
- Meg kell próbálnom! - Nem!
Nem akarom!
- Állj le! - Ez az én döntésem.
Nem a te döntésed. Az ügyet lezárták.
Ó, igen? Megtalálták Idát?
MIT REJTEGETNEK? A HÁROM VÉGZŐS, AKI NEM TŰNT EL.
„ALIG HIHETŐ, HOGY SEMMIT NEM LÁTTAK” – ÁLLÍTJA HARALD BIRCH NYOMOZÓ.
Aki régóta a szakmában van, annak sokféle esettel akad dolga,
de olyasmivel nem, hogy egy osztály nyom nélkül eltűnjön.
- Aztán jöttek ők. - Jakob?
Meg Amelia és Falke. Csak hármukról tudunk.
Huszonegy diák nem tűnik csak úgy el szemtanúk nélkül.
Kötöttem az ebet a karóhoz, hogy ők biztosan tudnak vagy láttak valamit.
Foglaljon helyet! Volt valami, amit nem mondtak el.
- Igen. - De nem jutottunk túl messzire.
- Miért zárta le a nyomozást? - Nem zártam le.
Elvették tőlem az ügyet. Azt mondták, nem bírok el vele,
a megszállottjává váltam és elvesztettem a tisztánlátásom, de ez marhaság.
Lemásoltam a kazettákat, és eljöttem.
Nekem már nem megy. Kész, végeztem. Az öné lehet minden, ami nálam van.
Ez a beszélgetés...
bizalmas.
- Természetesen. - Ez fontos.
Hogyne.
Hosszú volt a nap, és már órák óta itt ülsz, Jakob, de...
elmondanál mindent még egyszer az elejétől?
A platón ültünk, a teherautó lefékezett, a többiek pedig eltűntek.
- Mit csináltatok? - Sétáltunk.
- A baleset helyszínén kívül? - Nézze!
Sokkot kaptunk. Nem tudtuk, mi a fenét csináljunk.
Nem jutott eszetekbe kihívni a rendőrséget?
Káosz volt, nem gondolkodtunk előre.
- Miért nem hisz nekem? - Kissé valószínűtlenül hangzik.
Leestem, és beütöttem a fejem. Elájultam. Nem tudom, mi a franc...
Nem sérült meg.
- Nem ütötte be a fejét... - Ön szerint hazudott?
Szerintem rákényszerítették. Hogy ő maga benne volt-e,
vagy csak megzsarolták, azt nem tudom. De nem ártatlan.
Itt pedig
Amelia Geislert látjuk közvetlenül az eset után.
Hátul ültem. Leghátul.
Nagyon rosszul voltam, hánynom kellett.
- És mi történt akkor? - Akkor...
- a kocsi hirtelen satufékezett, és...
én a padlóra kerültem, azt hittem, meghalok.
A legjobb barátnőd, Ida is az eltűntek között volt, igaz?
Igen.
Emlékszel, mit csináltál, miután az autó fékezett?
Felnéztem, de akkorra Ida már eltűnt. Mind eltűntek.
Csak ti hárman nem, igaz?
Nem tudom, miért. Semmit sem tudunk. Nem csináltunk semmit.
- Miért futottatok? - Tényleg szomorúnak tűnik.
- Pánikba estünk, és futottunk. - Hívhatjuk szomorúnak,
de mesterkéltnek is.
Íme, Falke Gravesen!
Féltem.
- Miért féltél? Mit csináltál? - Semmit.
Figyelj! Nekem elmondhatod!
Tudom, hogy te nem csináltál semmit. De mi van Jakobbal? Ő csinált valamit?
- Ő kezdte. - Micsodát?
- Az egészet. Ő vitt minket oda. - Jakob?
Rábeszélt minket.
- Mindannyiótokat? - Igen.
De főleg Idát.
- Idát? - Ida Agerskovot.
Aki eltűnt.
Ő nem akarta. Én sem akartam,
- de azt mondták, muszáj. - Mit volt muszáj, Falke?
- Nekem nem állnak össze a dolgok. - Megölte őket?
- Kiket? - Az osztálytársaid.
- Csak négyen voltunk. - Kik?
Ida, Jakob, Amelia és én.
- És a többiek? - Ők nem voltak ott.
- Nem voltak a kocsiban? - A szigetről beszélek.
Milyen szigetről, Falke?
- A könyvbéliről. - Könyv?
- Jakob könyve. - Az osztálytársaid a szigeten vannak?
Nem, mi voltunk ott.
Nem értem, mire akarsz kilyukadni ezzel.
Nem tudom. Én sem értem.
Azt hiszem, ott valami rosszat tettünk.
- Mi rosszat tettetek? - Tönkretettük.
Utána minden rosszra fordult.
Miről beszél? Miféle sziget?
Utánajártunk. Meg is találtuk az említett szigetet,
de ott nyoma sem volt az eltűnt gyerekeknek.
Erről az esetről szinte lehetetlen elméletet alkotni.
Megölték, eltemették őket? Elszöktek egy szektával
vagy elrabolták őket? Mi történt? Az egyetlen meggyőződésem az,
hogy ők hárman tudnak valamit.
Azzal nem megy semmire.
Lars Geislert keresem. Nem lakik itt?
A Tovében keresse!
- A Tovében? - Tove kocsmájában.
Ebben az utcában találja.
Rendben. Köszönöm!
Lars Geislert keresem. Ide jár?
- Lars? Nem ismerős. - Nem?
- Nem, nem ismerős. - Értem.
- Sajnálom. - Ladent keresi?
Ott ül.
Laden! Látogatód érkezett!
- Kérhetek még egy sört? - Igen, persze.
- Ahhoz sem kér poharat? - Nem, köszönöm.
Elnézést kérek, ön Amelia apja?
Kér egy sört?
Nem tudom, emlékszik-e rám. Astrid vagyok, Ida húga.
Nagyon szeretnék...
- Ameliával beszélni! - Nincs itt.
- Eltűnt. - Ó, azt hittem ő nem...
Azt hittem, itt maradt.
Tudja, hol van?
- Nem értett az előbb? - Azt kérdeztem...
Nem érti, amit mondok?
Már nincs itt.
Meghalt?
Igen, így is mondhatjuk.
Eláruljak egy titkot?
Megérdemelte!
Folyton körbeugrálod.
Hagyd ezt! Nem eszik, nem alszik.
Ez nem normális! Astrid nem önmaga!
- Figyelemre vágyik. - Nem! Zaklatott,
akárcsak mi. Nincs jól. Segítségre szorul.
Nem fogják megvizsgálni! Nincs semmi baja!
Hogy mondhatsz ilyet?
Én is őrült vagyok?
Elég! Mit árthat neki, ha beszélget valakivel? Egy gyermekpszichológussal.
Astrid!
Alva jársz! Astrid, ébredj fel!
Csak álmodsz.
Kelj fel, drágám!
Gyere ide!
Gyere!
Láttam őket.
Hogyhogy láttad őket?
A sötétben.
Ijesztő hely volt.
- Rohamnak hívják azt, amikor... - De ez valóságos volt.
Biztosan annak tűnt, de ilyen az, amikor nagyon hiányzik valaki.
Megvédelek. Ígérem!
Itt leszek veled.
Mindig.
Sokunk már rég maga mögött hagyta ezt az egészet.
- Nem könnyű, de neked is így kéne tenned! - Igen.
Problémáitok vannak Daviddel?
Ez nem tartozik ide.
Megértem, hogy nem könnyű egy kisgyerekkel.
Apa, Jakob Skipper hívott.
Így már értem.
Egy élő rádióadás alatt telefonált, és azt mondta,
hogy látta őket eltűnni.
Nem szívesen mondom ezt, de Jakob beteg.
- Valami baj van... - Tudom.
- Már akkor sem volt rendben. - Tudom, de nem véletlenül
hívott pont most azzal, hogy tud valamit.
Ma megnéztem a kihallgatásokról készült felvételeket,
és van valami, amit rejteget.
- Figyelj! - Láttam az arcán.
Figyelj, drágám! Tudom, mit érzel.
- Igen, de... - Tudom, mit érzel.
Én is számtalanszor megjártam azt a poklot.
De el kell fogadnod, hogy senki sem tudja, mi történt akkor.
Igen.
Ezzel együtt kell élnünk!
Érted?
Gyere!
ESTE TALÁLKOZUNK! APA
Buster!
Szia! Mizujs?
Na, mizujs?
Ne!
- Ne felejtsétek a dobozokat! - Jó.
Menjetek!
Astrid!
Astrid, vége az órának!
- Astrid beszél. - Mit mondott a telefonban?
- Mit mondott? - Ki beszél?
Mit mondott Jakob a telefonban?
- Mondja el! - Ön az, Mathias?
Azt mondta, az öcsém felhívta magát. Mit mondott?
Nos, azt mondta, hogy...
- Nos? - Ööö...
Nem számít. Már halott. Öngyilkos lett.
- Tessék? - Leugrott.
- Tessék? - Az öcsém meghalt.
Mikor történt?
Nem számít.
- Felhagyhat a keresésével. - Mikor történt...
A feliratot fordította: Poór Anikó