EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
[Lene] Far siger, at...
[Lene] ...du er bange for at sove.
[Astrid] Ja.
[Lene] Hvad er det, du ser, når du sover?
[Astrid] Uhyggelige ting.
[Lene] Kan du ikke fortælle mor, hvad det er?
[Astrid] Der er nogen dernede.
[Astrid] Et dyr af en slags.
[Lene] Hvorhenne?
[Astrid] I hulen.
[Astrid] De vil fange mig
[Astrid] og spærre mig inde ligesom dem.
[Lene] Ligesom hvem?
[Astrid] Idas klassekammerater.
Har du også set Ida dernede?
Nej.
Men...
Tror du, at hun er dernede?
Ja.
Du skal ikke være bange for, at der er noget galt med dig.
Det er bare...
...far forstår sig ikke rigtig på den slags.
Men jeg er her.
Du kan altid tale med mig.
Men du lover mig...
...at du fortæller mig, hvad du ser.
Ja.
Vil du synge den sang for mig, du altid sang for Ida.
Okay.
Men så skal du lukke øjnene.
[Lene] My Bonnie lies over
The ocean
My Bonnie
[Lene] Lies over the sea
[Lene] My Bonnie
[Lene] Lies over the ocean
-[Lene] Bring back -[Astrid] Mor.
-[Lene] My Bonnie -Mor.
-To me -[Astrid] Mor.
[intromelodi]
[Astrid] Så du kender tegnet?
Ja, det tegn har faktisk været...
...lidt af en besættelse for mig som historiker.
Det er ikke så meget, vi ved, men...
...men noget ved vi da.
Det er det her, ikke?
[Astrid] Jo, det er det.
Det her er så kun 300 år gammelt, men det ældste fund, vi har,
det er fra en grotte i Sydfrankrig,
og det er dateret til at være fra år 35.000 før Kristi fødsel.
[Historiker] Det stammer fra en animistisk gudekult,
[Historiker] der har eksisteret i mange år.
[Historiker] Der er fundet spor
overalt i Europa, og det er tydeligt, at den,
her i Danmark, har været noget helt særligt, og
en helt central figur i den her mytologi er ham her.
[Historiker] Lepusmanden. Eller Haremanden.
[Historiker] Han er fundet nede på øen Enehøje, nede ved Nakskov i 1953,
[Historiker] og han er dateret til at være 14.000 år gammel.
-Hvad er tegnet? -[Historiker] Livets cyklus.
[Historiker] Jeg kan lige tegne det.
Livets
cyklus.
[Historiker] Årets cirkel. Her har vi så
forårsjævndøgn,
sommersolhverv,
efterårsjævndøgn
og vinter...
...solhverv.
[Historiker] Det her har til alle tider i hele menneskehedens historie
været kardinalpunkter.
Men det vigtigste for den her kult...
...var equinox.
-Forårsjævndøgn? -[Historiker] Det var på den her dag,
hvor man mente, at porten...
...til den anden verden ville stå åben, og det var nu, at guderne
de kunne manifestere sig
og kræve det, der var deres.
Og det er så
alt sammen
bundet sammen af...
...Ostarafiguren.
-Ostara? -[Historiker] Ja.
Det er den gudinde, der skulle ofre sig,
for at livet kunne genfødes.
Ofre sig i form af at gå i døden?
Ja, altså i overført betydning.
Det skulle jo ske igen
og igen, altså, år efter år.
Men jeg skal lige vise dig noget.
[Historiker] Hvis du lige åbner her.
[Historiker] De her ovale sten er fundet på øer i hele Europa og også i Danmark.
De er allesammen fundet sammen med fugleskeletter.
Og hvad blev stenene brugt til?
Det har sandsynligvis noget at gøre med jævndøgnsritualerne.
Et frugtbarhedsritual. Børn undfanget præcis den her nat blev betegnet
som børn af equinox, og man mente, de havde evner.
Vi ved jo ikke præcis, hvad der foregik, men det har nok været...
...det har nok været ret intenst.
-Og findes den her kult stadig? -[Historiker] Nej.
Altså, jo, i den forstand at forskellige New Age kulte har jo
taget lidt, hvad de kunne bruge og sådan noget, men altså en
levende gudedyrkelse i oprindelig forstand...
...nej.
-Tak. -Jeg håber, det hjalp.
[Astrid] Ja.
are bliv siddende, og så kommer der nogen
-og henter bøgerne senere. -Tak.
[Historiker] Kan du huske Idas klasselærer?
[Dennis] Nej, ikke rigtigt.
[Astrid] Du husker ikke Henrik?
[Dennis] Henrik? Nej.
Du kan ikke huske, om han var mistænkt eller?
[Dennis] Det var han sikkert. Alle var mistænkt på det tidspunkt.
Prøv lige at se, bare kom.
Chaufføren, som kørte studentervognen,
-har lavet et tegn rundt om ham. -[Dennis] Okay.
-Hvorfor? -[Astrid] Jeg ved det ikke, men
han gjorde det bare lige inden, han fik sådan et...
...et anfald.
-Et anfald? -Ja.
-Skulle du ikke gå ind og sove? -Han kunne huske Ida.
Tager du din medicin?
Vi talte om Ida.
Vi talte om hende.
-Du har det ikke godt. -Du lytter ikke.
Jo, jeg lytter da.
-Nej, det gør du ikke. -Det gør jeg.
I det mindste lader Lene ikke, som om Ida aldrig har eksisteret.
[gråd]
Kom bare ind, skat.
Kom.
[Astrid] Du må ikke være ked af det.
Det er svært.
Det er meget svært ikke at være ked af det.
Er der noget, jeg kan gøre, mor?
Vil du det?
Ja.
Vil du gerne hjælpe mor?
Ja.
[Lene] Hun har det ikke godt.
-[Dennis] Ja. Den er helt gal. -[Lene] Det skal hun ikke kæmpe med.
[Dennis] Nej.
-[Lene] Vi må få fat på nogen. -[Dennis] Ja.
[Dennis] Jeg har undersøgt nogle børnepsykologer.
[Dennis] Jeg har fået anbefalet en.
[Lene] Bare rolig, Dennis.
Jeg har ordnet det
-[Dennis] Hvad? -[Lene] Jutta kommer.
-[Dennis] Hvem? -[Lene] Min Jutta.
[Dennis] Helt ærligt. Hun er ikke psykolog.
[Lene] Hun hjalp da mig.
[Dennis] Jeg vil have en rigtig psykolog.
[Lene] Jutta er da god til børn.
[Dennis] Astrid skal ikke i nærheden af hende.
[Lene] Jeg har ventet på dig, Astrid.
Altså, før eller siden så kommer fortiden jo og bider en i hælene,
hvis man lukker den ude.
Det sagde jeg også til Dennis dengang.
Jeg sagde, du må ikke pakke det væk fra hende.
Du kan ikke skærme hende fra det.
Men...
...sådan fungerer han jo ikke, vel?
Nej, det gør han ikke.
Kan du huske Jakob Skipper?
Det kan jeg.
-Tror du, han havde del i det? -[Lene] Jeg så da godt, hvad der skete.
Han var så charmerende.
Han vidste lige, hvad han skulle gøre.
Han udnyttede hende.
Hvad gjorde han?
Han gjorde min datter ulykkelig.
[musik spiller]
Hvordan er du kommet ind?
Jeg er gået ind ad døren, ingen så mig.
Kommer du med, eller hvad?
-Nu? -[Jakob] Nej, sgu da. Den 21. marts.
Vi skal ud på den ø.
Er du kommet for at spørge, om jeg vil med d. 21?
-Ja. -Jakob...
-Der er jo ikke noget derude. -Det ved vi kun, hvis vi tager derover.
Jeg får aldrig lov.
Skal jeg lige tale med din mor?
Nej, du skal ej.
[Jakob] Nu går jeg ned.
Så snakker vi og finder ud af det.
-Jakob, du skal ikke snakke med min mor. -Det bliver ikke det samme uden dig.
-Hvad skal vi sige til de andre? -Om hvad?
Om os.
Sandheden.
-Som er? -At du ikke kan holde fingrene fra mig.
Din idiot, det er dig, der kommer og kysser mig.
Okay, så siger vi det.
[dør åbner]
-Astrid, gå ud. -Hvad laver I?
-Gå ud, Astrid. -Nej, hold dog op.
Vil du se noget sejt?
Det her, ikke?
Det er en magisk mønt.
Se her.
Prøv at tage hænderne ud, som mig.
Okay.
Vent lige. Må jeg lige se, hvad har du i din hånd?
Hvordan gjorde du det?
Nu er det din.
Pas godt på den.
-Er I kærester? -[Ida] Nej.
Gå nu ud.
Er vi ikke det?
Det ved jeg ikke. Er vi?
Lidt.
[Astrid] Ved du, hvem det er?
Ja, det er...
...det er
Henrik Malmstrøm.
Han var ækel.
[Astrid] Hvorfor det?
Jakob tog jo ikke et eneste skridt alene.
Det var ham der.
Der styrede det hele.
Hvor blev han af?
[Lene] Han stak af.
Efter de forsvandt.
Han stak bare af.
[Lene] Hun er på vej.
-Hej. -Hej. Er du klar?
Ja ja.
Jeg ved stadig ikke lige, hvad vi skal.
-Det finder du ud af.
-Hej. -Hej, søde. Så kunne du være her, hvad?
[Ida] Jeg skulle have pakket.
-Der er masser. -Mangler du noget?
-[Ida] Jeg har alt. -[Amelia] Godt.
-Kæft, du har meget med. -Hej.
Har I husket tøjet?
Ja ja. Selvfølgelig. Det var lidt svært.
Hvorfor skal vi have naturstoffer på?
[Jakob] Jeg bestemmer ikke.
Det står i bogen.
Det står i bogen. Slap nu af. Det står i bogen.
-[Jakob] Må jeg køre? -[Falke] Min mor bliver sur.
Det er fint.
-Så kør ordentligt. -Det skal jeg nok. Bare rolig.
[Falke] Vi skal høre det her.
-[Ida] Er det jeres? -Du har hørt det.
-[Amelia] Jeg har ikke hørt det. -Nej.
[Amelia] Tog det ti minutter at lave?
Hold nu kæft.
[musik spiller]
[skriger]
[Kvinde] Kan jeg hjælpe dig?
Jeg leder efter Henrik Malmstrøm.
-[Astrid] Bor han her? -Hvem er du?
Astrid Agerskov.
Jeg er journalist og er ved at lave radioprogram om studenterne fra '99.
-Jeg vil gerne tale med ham. -Det kan ikke lade sig gøre.
-Bor han her? -[Kvinde] Han er ikke hjemme.
-Så venter jeg. -[Kvinde] Det er spild af tid.
-Jeg skal tale med ham. -[Kvinde] Jeg beklager.
[Henrik] Lisa.
Vi har gæster.
Det er Astrid.
Hun vil gerne tale med dig.
[Henrik] Nå. Om hvad?
[Lisa] Hun er journalist.
[Lisa] Hun vil gerne snakke om, hvad der skete med din klasse i 99.
Ida var min søster.
[Henrik] Ja.
Okay.
Goddag.
Henrik.
[Falke] Det her skal samles.
[Jakob] Nej, det her skal jo ud.
[Jakob] Kom og hjælp mig.
[Falke] Nu ligger det her...
Hvad sker der?
Er dig og Jakob sammen nu?
Jeg ville gerne have sagt til dig.
Ja, men det gjorde du ikke.
Nej, det er bare gået så hurtigt.
Skal I så til Marrakesh nu?
[Ida] Ej, hold op.
Det kan da godt være.
[Ida] Det kan det ikke. Det ved du godt, vi skal.
-Er du sur? -Nej, jeg er ikke sur?
Er du ked af det?
Hvorfor skulle jeg være det?
Det ved jeg ikke.
Hvis du var vild med Jakob eller et eller andet.
Med Jakob? Nej.
Han knepper jo alt, der har en puls.
Undskyld, Ida.
Ida, undskyld. Det mener jeg jo ikke.
Bare pas på med at være så naiv.
Det er Jakob. Du kender ham.
Ja, jeg kender ham.
Ja. Så ved du også, han ikke er den smarteste at blive forelsket i.
Kom nu. Kom.
-[Falke] Koncentrer dig. -[Jakob] Slap af.
Hvor længe har I boet her?
[Henrik] Siden 99.
Hvorfor stak I af?
-[Henrik] Stak af? -Ja, da de forsvandt.
Ej, vi stak ikke af. Vi valgte at flytte.
Jeg måtte bare væk.
Det lyder måske mærkeligt, men...
...den klasse var meget tæt på mig.
Hvad med Jakob Skipper?
Du var tæt på ham, har jeg hørt.
Ja, det var...
...nok ham, jeg kendte bedst.
Vil du ikke give mig viskestykket?
[Henrik] Her.
Så du havde et venskab med en af dine studerende?
-Hvorfor det? -Venskab? Altså...
Vi snakkede sammen.
Jeg hjalp ham, hvis han havde brug for det.
[Astrid] Så han var let at styre?
Styre? Hvad mener du?
-Påvirkede du ham? -[Henrik] Ja, det håber jeg da.
Altså, han havde det skidt dengang.
Var meget grænsesøgende.
Lisa og jeg ville hjælpe ham, så vi tog ham til os.
Vi håbede, vi kunne hjælpe.
Hvorfor var I så ikke til begravelsen?
-Hans begravelse? -Du ved godt, han er død?
Han tog sit eget liv.
Nej.
Det vidste jeg ikke.
Det er længe siden, vi har haft kontakt.
Kender du til tegnet?
Det var på hans gravsten. Det er vist et gammelt hedensk symbol.
Nej.
-Hvorfor er det tegnet rundt om mig? -Ja, hvorfor er det det?
Det er ham, der kørte studentervognen, der tegnede det.
Kan du...
...forklare det?
Det er derfor, du er her.
-Du tror, jeg gjorde noget. -Gjorde du det?
Nej.
Hvorfor skulle jeg gøre noget ondt ved dem?
Jeg elskede de unger. Forstår du det?
Du er slettet fra alle arkiverne på skolen. Kan du forklare det?
Hvad? Er det, fordi du ikke ville findes?
Er jeg svær at finde?
Var det svært at finde mig?
Hvad har du gjort?
[Henrik] Hvad mener du?
-Hvad har du gjort? -Altså...
...hvad er det, du mener, jeg har gjort?
Er det mærkeligt, at jeg undrer mig over,
at du, deres klasselærer, inden de forsvandt...
Hvad er det, du anklager mig for?
Tror du ikke, det gør ondt, når du stiller de spørgsmål?
Hvad fanden er det, du kommer og anklager mig for?
Hva'?
Det var... jeg ved det ikke.
Jeg ved det ikke, undskyld.
Du skal ikke undskylde. Jeg undskylder.
Jeg skal ikke blive vred på dig.
Jeg forstår, hvordan du har det.
Jeg kæmper stadig med at prøve at forstå det.
Det hele.
Kan jeg ikke byde på noget?
Okay?
[Jakob] Lad mig få en tår.
-[Amelia] Jeg ved ikke, hvor den er. -[Ida] Den er der.
Åh, bingo.
[Jakob] Her.
[Amelia] Uha.
[Falke] Det var det, der var.
[Falke] Lån mig den der.
[Jakob] Er I klar til at høre jeres fremtid?
[Amelia] Ja. Lad os gøre det.
I Cybrianus står der seks spådomme.
[Amelia] Ja, det gør der jo.
Slå.
-Jeg gider ikke. -[Amelia] Kom.
-Slå. -Jeg gider virkelig ikke.
[Amelia] Det er bare pis. Jeg gør det.
Okay.
Seks.
Du skal miste.
Miste hvad?
Ja, din mødom har du mistet.
[Amelia] Hvad er der med dig?
Du skal da slet ikke sige noget, din idiot.
Okay.
Tre.
Du skal lide.
-[Falke] Lide? -Ærgerligt.
-Det gider jeg ikke. -[Jakob] Ærgerligt. Cybrianus har talt.
Cybrianus har talt.
Spørgsmålet er, om du kan lide mere, end du gør i forvejen.
Hold dog din kæft.
-Det kan du godt. Eller... -[Amelia] Nej.
[Ida] Det kan du ikke.
-[Amelia] Det er sjov. -[Ida] Det er bare bogen.
To.
Jeg skal straffes.
Fryd.
[Amelia] Karma.
Så kan du lære det.
Kom så.
Din tur. Vi har gjort det.
-[Falke] Kom nu. -Kom.
[Amelia] Det er en terning. Den bider ikke.
[Jakob] Et.
Du skal ofres.
-[Falke] Uh. -[Amelia] Ofres?
Det lyder farligt.
[Falke] Øv.
Det var latterligt.
[Amelia] Hvorfor er det sådan? Jeg vil slå om.
[Jakob] Nej.
[Falke] Det vil jeg også.
-[Amelia] Giv mig terningerne. -Jeg mener det.
-[Falke] Kom nu. -Cybrianus har talt.
-[Falke] Kom nu. -[Amelia] Hvis ikke jeg må,
så smider jeg bogen i ilden.
[Jakob] Den er magisk. Den kan ikke brændes.
[Amelia] Så kast den på.
-[Amelia] Kom så. -[Jakob] Nej.
Jeg gider ikke udfordre skæbnen.
[Amelia] Jeg tænkte det nok. Hold kæft, mand. Du er så smart, du er.
[Amelia] Jeg skal have af den der, hvis vi skal være sammen.
[Jutta] Træk vejret dybt.
Din krop bliver tungere.
Og når jeg tæller til tre,
så vil du være det sted, som du kender fra dine drømme.
En.
To.
Tre.
Åbn øjnene, Astrid.
Kan du beskrive stedet for mig?
Der er tåget.
Og der lugter vådt.
Kan du stille og roligt se dig omkring?
[Astrid] Jeg har ikke lyst. Jeg vil hjem.
Hvad vil gøre hende tryg?
[Lene] Den hedder Michala.
[Jutta] Så se ned i din hånd.
Astrid.
Kan du mærke, Michala holder dig i hånden, og passer på dig?
Du er ikke alene.
Kan du mærke det?
-Ja. -[Jutta] Det var godt.
Så prøv at fortsætte, Astrid.
Stille og roligt.
Dybere ind.
Og for hvert skridt du tager, passer Michala på dig og hjælper dig.
[Jutta] Der kan ikke ske dig noget.
[Astrid] Der hænger noget.
[Jutta] Kan du se, hvad det er?
[Astrid] En halskæde.
[Jutta] Kan du se, hvilken slags?
Det er en guldhalskæde.
Det er et anker.
Den halskæde må være Idas.
Det må være Idas.
Astrid.
Astrid, kan du se Ida?
[skræmmende hyl]
Han er her.
Hvem, Astrid?
Ham, som tog dem.
Hvordan ser han ud?
-Kan du se ham? -Han er farlig.
Det er et dyr.
Jamen, hun må finde Ida.
Hun skal tættere på.
Astrid, lyt til min stemme.
Kan du komme tættere på?
-Astrid. -[Astrid] Hjælp mig.
[Lene] Kan du se Ida? Astrid?
Han kommer nu.
Hjælp mig, mor.
Astrid, kan du se Ida?
-Jeg vil ud. Hjælp mig. -[Lene] Du skal længere ind.
[skrig]
[Lene] Astrid, kan du se...
[skriger]
[Lene] Du skal længere ind, Astrid.
-[Lene] Astrid, kan du se... -Hvad foregår der her?
Astrid?
Kom, lille skat. Træk vejret, Astrid. Kom, træk vejret
Hvad sker der med hende?
Kan du få hende tilbage nu? Lige nu.
Astrid, når jeg
-tæller til tre, vågner du. -Få hende tilbage nu!
Nej, hun skal have Ida med.
Tag Ida i hånden.
Stop, og hold dig fra hende!
Er du fuldstændig vanvittig?
Astrid, kig.
-Astrid, kig på far. -[Jutta] Astrid, vågn op.
[Jutta] Hør min stemme.
[Dennis] Træk vejret.
Hun så Ida.
-Nej, hun har for helvede ikke set Ida. -Hun så Ida.
Ida er død!
Nu skal du forstå det, Ida er død.
[Dennis] Astrid, kom.
Prøv at trække... Kom, nu prøver jeg at rejse dig op stille og roligt. Sådan.
Så kom herop. Sæt armene rundt om far.
Så rejser vi os op. Sådan
Ida er dog ikke død.
Så. Nu er far hos dig, ikke?
Ida er ikke død.
Ida er ikke død!
Hun så hende jo.
Hun så hende.
Hun er ikke død.
Hallo.
Er der ikke nogen?
Hallo?
Ja, hvad er der sket?
Det er min datter. Jeg kan ikke komme i kontakt med hende...
[knitren]
[Henrik] Jeg forstår din sorg.
[Astrid] Det er ikke så meget den.
[Henrik] Hvad ellers?
Jeg tror, du leder efter en mening, der ikke findes.
Så du siger, at du...
...at det, at de forsvandt, ikke er virkeligt?
Nej, det...
...det er meget virkeligt.
Du stiller de forkerte spørgsmål.
Hvad er de rigtige spørgsmål så?
Der må jo findes et svar.
-Og dem tror du, andre har? -[Astrid] Ja.
Jeg tror, nogen kender sandheden, ja.
Har du aldrig oplevet, at noget var sandt for dig, ikke andre?
Jo.
[Henrik] Hvad?
Da jeg var lille, der så jeg ting.
Da min søster forsvandt.
Hvad så du?
Mareridt. Jeg havde mareridt.
Var det virkeligt?
Næ.
Eller jo, de var...
For mig var de virkelige, selvfølgelig.
Og dem ser du ikke mere?
Jeg blev kureret.
-Du blev kureret? -[Astrid] Ja.
[Henrik] For at være dig selv.
[Henrik] Hej, Lisa.
Hvis du skal nå den sidste bus, skal du gå nu.
-[Henrik] Er klokken så meget? -Ja.
Du kan også overnatte, hvis du har lyst.
Vi har et gæsteværelse.
Ja, men det er...
-Godt. Så er det bestemt. -[Astrid] Tak.
Jeg reder op til dig.
-[Astrid] Skal jeg hjælpe...? -Nej. Bare blive siddende.
-[Astrid] Tak. -Tak, Lisa.
[Astrid] Jeg ved ikke.
[Henrik] Hvad?
Ja, jeg bliver bare i tvivl om, hvad der er...
...hvad der er den rigtige vej, og hvad der giver mening og...
Jeg har altid troet, at...
...jeg ville forstå det hele, eller at det ville give mening
lige rundt om hjørnet, når jeg...
...blev voksen eller fik mit barn.
Og da jeg fik hende, så...
...var det ikke, fordi det hele...
...gav mening.
[Henrik] Jeg tror bare, at du skal blive ved.
Vores veje er ikke ens.
Det bedste, du kan gøre, det er...
...at lyse den vej
op, du går på, så godt som du overhovedet kan.
For i sidste ende, der...
...der er vi alene.
Jakob, ikke her.
Det er fint. De sover.
Hey.
Er alt okay?
Hvad er der galt?
Jeg ved det ikke.
Jeg føler mig bare så trist indeni.
Ensom.
Men jeg er lige her.
Hvad så, når du ikke er?
Hvorfor skulle jeg ikke det?
Fordi alting ender, altid.
Ikke os.
Vi er dig og mig.
Vi er først lige begyndt.
Jeg elsker dig.
Det gjorde jeg fra første gang, jeg så dig.
Jeg elsker også dig.
[trækker vejret tungt]
[skrig]
[bølgeskvulp]
[snak i baggrunden]
Vi skal over til den ø.
[Falke] Og hvordan skal vi det?
-[Amelia] Svømme? -[Jakob] Bare rolig.
Har bogen styr på det?
Altså, hvad er det, du har på?
Hvad er det der?
Min mors pels. Det har jeg sagt.
[Amelia] Vi stjæler ikke en båd, vel?
Nej.
[Amelia] Har du skaffet den?
Nej, ikke mig.
[Ida] Hvem så?
Det er skæbnen. Hjælp mig lige.
Kan I ro, eller hvad?
[Falke] Selvfølgelig.
[Ida] Selvfølgelig.
Vi skubber den lidt længere.
[Jakob] Jeg hopper i.
[Amelia] Skal jeg hjælpe?
Pas på!
Thank you.
[Falke] Hvordan kommer vi op?
Lad os gå denne her vej.
[Kontrollør] Vi venter på passagererne fra toget, og så kører vi.
[Astrid] Hey!
Hey!
Jeg har set dig.
Hvorfor følger du efter mig?
Undskyld.
-Lad være med at pille. -Vil du have?
-Nej, ellers tak. -Her.
Nej. Lad være.
-Hvor er du irriterende. -Pas på din mors jakke.
-Ja, den er jo dyr. -Nej.
Stop med det der.
Tag det seriøst.
-[Amelia] Slap dog af. -[Falke] Jakob, her er ingenting.
I vidste, her intet ville være. Men I valgte at tage med.
-I er så alvorlige. -Det er ikke Jakobs skyld.
Hav det sjovt?
[Falke] Prøv at se. Her er ingenting.
-Skal vi ikke sejle tilbage? -[Amelia] Jo.
-[Falke] Her er mega koldt. -[Amelia] Vi skrider.
-Vent. Se lige. -[Amelia] Hold nu op.
[Amelia] Hvad fanden?
Hvad laver de?
Jeg sagde det jo.
[Amelia] Hvad er det der?
[trommer spiller]
-Vi går derhen. -Nej.
-Vi går derhen. -Derhen?
[Jakob] Ja.
Altså, vil du være en del af det?
[Jakob] Ja.
-Det kan vi ikke. -[Jakob] Jo.
Der står i Cybrianus, at alle kan deltage.
Har du set deres tøj, Jakob?
-[Jakob] Ja. -[Amelia] Det er jo bare rollespil.
[Jakob] Nu gør vi det.
Det er derfor, vi er her.
Jeg går derover.
Hvad er det værste, der kan ske. Kom nu.
Hvad vil du?
[Amelia] Altså, kom nu.
Jeg kan bare sejle dig hjem.
Tag dig nu sammen, Falke. Kom.
[trommer spiller højt]
[utydelig sang]
Nu gør vi det, okay?
Nu gør vi det.
Kom.
[musik spiller]
[trommer og tamburin spiller]
[utydelig sang]
[trommer og sang stopper]
[Kvinde] Ostara er fundet.
[folk hujer]
[ildevarslende lyd]
Ida, skal vi ikke gå. Det her er for sindssygt.
Kom nu.
-Det er fint. -[Amelia] Hvad?
[sang og trommer begynder igen]
[Kvinde] Stor herre.
[Barn] My Bonnie lies over the ocean
My Bonnie lies over the sea
My Bonnie lies over the ocean
So bring back my Bonnie to me
Bring back, bring back
Bring back my Bonnie to me
To me
Bring back
Bring back my Bonnie to me
Tekster af: Toke Lasvill-Andersen