EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
[pigestemme i baggrunden]
[Ida] Astrid, kom nu ud.
-[Dennis] Kaffe? -Tak.
Jeg tror, jeg tager til Jakobs begravelse.
Ja.
Skal du med? Det er på lørdag.
Nej, det skal jeg ikke.
Har du egentlig nogle af Idas ting liggende?
Tror du, Lene har?
Det ved jeg ikke.
Du tænker ikke på at se hende, vel?
Det skal du ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi din mor ikke er rask,
og det er usundt for dig.
[Dennis] Hun manipulerer i den grad.
Men jeg har styr på det nu, far.
Du har stort set ikke set hende de sidste 20 år.
[Astrid] Nej, men...
...jeg så hende inden Bornholm.
Ja. Det er det, jeg mener.
Jeg kan ikke lide det.
[bølgeskvulp]
[Dennis] Hey, Astrid, pas på.
For søren.
Ikke lege med mors tekande, vel.
-Vi kan ikke have, den går på gulvet. -Ja.
[Dennis] Ida, klokken er halv otte.
[Ida] Jeg er på vej.
Hej hej.
Vi ses.
-Undskyld -Du sagde kvart i.
-Undskyld jeg... -Helt ærligt.
Du kan godt sige ordentligt hej til mig.
-Hej. -Hej.
[Amelia] -Det er typisk dig. -Hey.
Vi starter på fredag hos Patrick, hvis du vil.
Måske.
-Okay, mega uhøfligt. -Hvad?
Er jeg helt usynlig eller hvad?
Hold nu op med at være så nærtagende.
[Amelia] Jeg gider ikke feste med dem.
[Ida] De er faktisk meget søde, ellers.
Ja, hvis man kan lide overfladiske og dumme mennesker.
-[Jakob] Hey. -Hej.
-Hvad så? -Hvad skal I søndag aften?
-Ellers har jeg planer. -Ikke noget.
-Hvad? -[Ida] Det kommer ikke til at ske.
-Du ved jo ikke, hvad vi skal. -Nej, men det er ligegyldigt.
Hvorfor?
-Du kender min mor. -[Jakob] Det kan vi løse.
[Ida] Nej.
Du kan da sige, du sover hos Amelia.
Kan du huske mit hjem?
-Nej, jeg har ligesom ikke været der. -Præcis.
Du kan ikke lade din mor diktere hele dit liv, vel.
Det gør jeg ikke, Jakob.
[Jakob] Det gør du da.
Det gider jeg ikke snakke om.
Kan du ikke snige dig ud?
Det kan du godt.
Altså, hvad er det, vi skal?
-Er det ånden i glasset? -Nej.
Det ødelagde du sidst. Du rykkede glasset.
[Amelia] Det virkede ikke.
Glem det. Det her er noget helt andet.
Det her, det er ægte.
[intromelodi]
[musik i baggrunden]
[Jakob] Hvorfor kan jeg ikke både være punkfan og anarkist?
Du kan sagtens lytte til punkmusik og være anarkist,
men du kan ikke gå op i begges idealer.
Ida, har du en tampon?
Det tror jeg ikke.
Har du et bind så?
-Ida, har du et bind? Det er ret vigtigt. -Nej.
-Vil du kigge? -Det har jeg ikke, Maria.
Jeg troede, vi var i sync. Det plejer vi.
Nej, det plejer vi altså aldrig at være.
Anarkisme det er, at man leder efter det perfekte system.
[Jakob] Man kan være begge dele...
-[Amelia] Han er også mega lækker. -Hvad?
Jeg ser, hvordan du kigger.
[Ida] Jeg kigger ikke på nogen måde.
-Jo, du gør. -Nej.
[Amelia] Han ser også godt ud.
Han er lige din type.
Bare invitér ham ud. Det kan du godt.
-Én kan være leder... -[Amelia] Det synes mænd om.
Jeg gør det. Jeg siger noget.
-Det skal du ikke. -[Amelia] Hey, Stolli.
-Ja. -[Amelia] Ida vil høre, om
-du gerne vil med på Stengade? -Nej, hun vil ej.
Hun ville blive glad.
-[Stolli] På fredag? -Ja.
-Sure. -Ej, hvor fedt.
-Skønt. -Den tager du selv.
Det var så lidt. Tak mig en anden dag.
Du er så dum.
Prøv at se den her, Jakob.
-[Jakob] Hvilken? -[Amelia] Den er den bedste.
Troede ikke lige, han var din type.
Falke, han er ikke min type.
I er så latterlige.
Hvorfor skal I være sådan?
Jeg tager hjem, inden min mor flipper.
Vi ses.
-Men vi kan følges. -[Ida] Ikke i dag, Falke.
-Hej. -[Dennis] Hej.
Klokken er syv, Ida.
Slap af.
[Lene] Vi har en aftale.
Altså, jeg var sammen med mine venner.
Du kender reglerne,
og når du bor i mit hus, så skal du overholde reglerne.
Hun er atten. Mon ikke det går.
Og du skal ikke sige mig imod.
Aftalen er klokken 18, og den har du bare at overholde.
[Ida] Her er som et fængsel.
Det er, som om du aldrig har været ung.
[Lene] Og du fatter intet.
Det er en anden verden det her.
Ja, men hun er jo ikke noget barn længere, vel?
Hej, Lene.
Astrid.
Må jeg...
Kom indenfor.
[Astrid] Det er fint nok.
[Lene] Du kan bare...
Jamen, jeg...
Så går jeg ud og laver lidt te.
Tak.
Sid dér.
[Astrid] Tak.
Ja.
Her er fuldstændig, som jeg husker det.
Det er mærkeligt at tænke på, ikke?
Ja, at...
...at du er ældre, nu...
...end Ida var, da hun forsvandt.
Ja.
[Lene] Men det er, som om at tiden ikke rigtigt er gået.
Men når jeg så ser på dig nu, så...
...så kan jeg jo godt se, at...
...alt den tid...
...jeg har mistet...
Ja, som vi alle mistede.
[Lene] Ja ja.
Men I rykkede jo videre, du og Dennis.
[Lene] Hvor er det dejligt at se dig igen.
Og du har farvet dit hår, kan jeg se.
Nå ja.
[Lene] Kan du huske dem?
-Ida elskede dem. -Ja.
Det var jo den, vi købte på den der tur.
-[Astrid] Mmh. -Til Kos.
Den måtte jeg aldrig røre ved.
Nej, nu skal du passe på.
Det var jo ikke, fordi du ikke...
Ja, du har selv børn, hører jeg. Så ved du jo godt, hvordan det er.
Jeg har en lille pige.
Er hun lige så mopset, som du var?
[Lene] Kan du ikke huske det? Du var altid en lille bitte smule sur.
Ej.
Jeg kan ikke huske så meget.
Og vi kunne jo ikke forstå det. Vi var jo vant til Ida,
og hun var jo bare sådan en glad og åben og...
Jeg savner dig.
Jamen, har du det bedre?
-Ja. -Jeg mener...
...blev du...
...rask?
Hvad?
[kukur larmer]
Ej, altså den... Undskyld.
Det bliver ved. Den gør det hele tiden det der.
Den vil ikke. Jeg har faktisk haft den til reparation, men...
Og han forklarede mig også, det var sådan en meget flink, ung mand,
han forklarede også, hvad jeg skulle gøre.
Hej.
Er du stadig sur på mor?
Hun er sindssyg.
Hun prøver jo bare at passe på dig.
Er det noget, hun har fået dig til at sige?
Nej.
Du skal ikke høre på hende, Astrid.
Du kan ikke stole på dine forældre.
Men du vil altid have mig.
[Ida] Det ved du godt, ikke?
Hvad er det?
Den har jeg lavet til dig.
[Ida] Hvad er det for en fugl?
En kanariefugl, tror jeg.
[Ida] Den er flot.
[Ida] Tak.
Men hun elsker dig jo bare.
Det hun har gang i, det er ikke kærlighed.
[Astrid] Hvad er det så?
Det er magt.
Det er noget helt andet.
FREMTID: IDA BLIVER MODER TERESA OG LÆGE.
LÆRER HUN VIL SCORE: HENRIK
[Lene] Hvad laver du herinde?
Du skal ikke være herinde.
[Lene] Det her er Idas.
Undskyld.
Ja.
Man kunne jo også spørge først.
Det skulle...
Det skulle jo gerne ligne sig selv, ikke?
Så hun føler sig velkommen.
Ja, når hun kommer hjem igen.
[Ida] Hej.
-Hej. -Hvad laver du?
Øh, ikke noget.
Eller jeg venter på Skipper. Vi skal øve.
Hvad hører du?
Nå, det er bare nogle demobånd, vi lavede.
Må jeg høre?
Ja. Selvfølgelig.
Det er mig, som spiller trommer.
Rebel star?
Det ved jeg ikke rigtigt, det er noget, Skipper har skrevet.
Hej.
Hvad så? Hvad laver I her?
Nå, jeg skulle bare lige tale med Henrik.
[Ida] Henrik.
[Ida] Hvad var det, vi havde for til i morgen?
Hemmeligheden bag at lære, det er at læse det, der taler til en, ikke?
-[Henrik] Så... -Så...
Følg din lyst.
Følg min lyst?
Følg din lyst.
[Jakob] Hvad så? Skal vi skride?
Jeg har hørt det der nye.
-Altså, vores nye? -Ja.
Okay. Og hvad synes du?
Jeg synes, at det var meget godt.
[Jakob] Ja, okay.
[Astrid] Beklager forstyrrelsen.
-Jeg er journalist... -Du må vente.
Jeg er journalist og er ved at lave en udsendelse om de studerende,
der forsvandt i '99.
Ah, jeg var ikke på skolen dengang, men jeg husker det selvfølgelig.
Jeg har fundet en blå bog, hvor der er en lærer, Henrik, der bliver nævnt.
Jeg ved ikke, om du kan hjælpe med at finde hans efternavn?
Og det var de tre, der stod bag, ikke?
Dem, der ikke forsvandt.
-Nej, det er ikke blevet bevist. -Nå.
[Sekretær] Det troede jeg.
Vi boede på vej med chaufførens fætter.
[Sekretær] Altså, ham, der kørte vognen. Han lå jo i koma.
-Hvem, chaufføren? -Ja.
Helt væk.
Kom han til sig selv igen?
[Sekretær] Du bliver lige der.
Hvem er chaufføren?
[Sekretær] Det ved jeg ikke.
Vi bor der ikke længere...
-[Sekretær] Er du sikker på Henrik? -Ja.
[Sekretær] Der er ikke nogen Henrik registreret som lærer det år.
[Astrid] Det var da mærkeligt.
Kan du se, hvem der var deres klasselærer?
[larm]
[Sekretær] Papiret er vist forsvundet.
-Der er ikke nogen registreret. -[Astrid] Nå.
Vi plejer ellers at have orden i papirerne.
[Ida] Godnat. Jeg går i seng.
[Lene] Okay, skat. Godnat.
[Dennis] Godnat.
Amelia?
Jakob?
[Ida] Jakob?
[Ida] Falke?
[Ida] Amelia?
[skrig]
Hvad laver I?
-Du skulle have set dit ansigt. -Jeg blev bange.
-[Jakob] Vi skal herind. -[Ida] Hvor er I lede.
-[Amelia] Slap af. Hold nu op. -[Ida] Hvorfor?
-[Amelia] Undskyld. Godt, du kom. -[Ida] Hvorfor gøre det mod mig?
[Jakob] Her ligger de indviede.
[Falke] Altså, indviede i hvad? Hvem er de?
Jeg ved ikke, hvem de er, men se lige tegnet.
Hvad her?
Michael Remolino.
[Jakob] 1830 til 1880.
-Er det sådan noget frimurer eller hvad? -Nej.
Og Gregers Turbilhao. 1880 til 1957.
[Amelia] Hvad betyder det?
-Det er et mysterie. -Ej, stop. Hold op.
-[Jakob] Det er det. -Hvad skal vi?
Det kommer nu.
[kirkeklokker]
[Mathias] Hej.
Tak.
-Hej. -Hey.
Det gør mig meget ondt.
Tak.
Øh, du må undskylde, jeg ringede på den måde der.
Det skal du ikke tænke på.
Mathias, for helvede.
[Jakob] Det er en cybrianus.
-[Falke] Som er? -[Jakob] En magisk bog.
[Jakob] Se lige tegnet.
Det er det samme.
Og den kommer kun videre, hvis nogen giver mere, end man selv gav.
-Hvad gav du så for den? -Min sjæl.
Så hvis jeg giver min sjæl og én krone, kan jeg så købe den?
Jeg stjal den faktisk.
-Fra? -Jeg har ikke læst alt.
[Jakob] Og jeg fatter det ikke.
Der står alle mulige ting om ritualer og sådan.
Den er vildt gammel.
Er det ligesom i Evil Dead?
Bortset fra at den er ægte.
-Det er den ikke. -Jeg ved, den er ægte.
Hvad er det der, Jakob?
Konningen siger:
"Hvad haver du af gaver god til mig?
For gaver skal du mig give.
Vil du glædes, må du først lide".
[Amelia] Kan du læse det lidt mere prætentiøst, Jakob?
Konningen siger:
[Jakob] "Giv eders eget liv.
[Jakob] Det, du ville så nødigt ombære.
[Jakob] Giv det uden svang.
Ellers må alle lide".
[Amelia] Jeg forstår intet. Hvem er Konning?
Det er kongen. Altså...
...man skal ofre sig frivilligt, ellers bliver man straffet.
Ofre til hvad?
Døden, tror jeg.
Og hvem er kongen?
[Jakob] Altså...
[Jakob] Der er en ø. Så vidt jeg ved, blev der holdt en ceremoni ved jævndøgn.
[Ida] Jævndøgn?
Den dag på året, hvor nat og dag er lige lange.
[Jakob] Et ritual.
For en, der hedder Ostara.
Skal vi ikke tage med?
-Hvorfor ikke? -[Amelia] Ej.
Ved du, hvor øen er?
-Ja, jeg ved, hvor øen er. -Falke, det passer jo ikke.
Nej, det her er ægte.
-[Amelia] Det er dumt. -[Jakob] Hvorfor?
-[Amelia] Han snyder os. -[Jakob] Nej.
Der findes ikke en ø med mærkelige ritualer.
[Jakob] Hvad nu hvis?
-[Amelia] Du lyver. -[Jakob] Nej.
Hvordan ved du, det er sandt?
[Jakob] Vi får en tur ud af det.
[Amelia] Jeg tager med. For at se dit ansigt.
[Jakob] Fint.
Det var altid dig og mig, lillebror.
Vi var holdet, vi var skipperdrengene.
[Mathias] Vi var de hårde i Helsinge gågade.
Der var ikke nogen, der turde udfordre os.
Øh, jeg skal lige...
Jeg prøvede at hjælpe, men...
...du ville ikke.
Din bror var en morder, og det ved du.
Ikke nu.
[Kvinde] Han slog min datter ihjel.
[Kvinde] Han slog dem allesammen ihjel.
I lader allesammen som ingenting,
men I ved det godt.
[Mand] Du må forlade...
[Kvinde] I burde skamme jer.
Du rører mig ikke. Hyklere!
[Kvinde] I er bare en bunke hyklere, hele bundtet.
Min datter er død.
[Kvinde] Jeg må gerne være her.
Jeg vidste aldrig, hvad der gemte sig inde i hovedet på dig.
[Ida] Nogle gange føler jeg,
-alt er ligegyldigt. Kender du det? -Ja.
Min mor hun plejede at fortælle en historie
om en lillebitte mand,
som var fanget og råbte og skreg,
og ingen hørte ham.
Sådan har jeg det lidt nogle gange.
[Ida] Vi er alle alene, og intet gør en forskel.
Hvis du bare vælger at gøre noget andet, så gør det vel en forskel.
Ikke uden et frit valg, Jakob.
Hvis du bare tror på,
du har en fri vilje, så er det ligegyldigt, om du har.
-Det tror jeg jo ikke. -[Jakob] Så begynd at tro.
Det kan man ikke. Sådan fungerer det ikke.
Jeg tror på reinkarnation.
Det er jo så rigtig dumt.
Altså så giver det jo ikke nogen mening.
Så kan du gøre det om i næste liv.
[Ida] Det ser du, ikke?
Altså vejen er jo ligesom lagt.
Vi kan råbe og skrige alt det, vi vil, inde i den her lille mælkebøtte, men...
... der er ikke rigtigt noget, der betyder noget.
[Ida] Alt er jo ligegyldigt.
Var det også ligegyldigt?
[dør lukker]
[stønner]
Var det ikke godt?
Jo.
Er det mærkeligt, fordi vi er venner?
Det var min første gang.
Undskyld, det vidste jeg ikke.
Du skal ikke undskylde, Jakob.
Jeg er vild med dig.
Jeg troede ikke, du også havde det sådan.
Heller ikke mig.
Helt sikkert.
[Jakob] Hvad sker der for Marrakesh?
[Ida] Det ved jeg ikke.
Det har altid trukket i mig.
Jeg flytter efter sommeren.
Jeg tager med.
Hvad?
-Jeg tager med. -Hvad snakker du om?
Jeg mener det.
Jeg flytter med dig.
Så ryger vi vandpibe hver dag.
Drikker te med sukker.
[Ida] Hvornår fik du den?
Hvad er det?
[Jakob] Det er en dato.
Det kan jeg godt se.
[Ida] Hvilken dato?
Min dødsdato.
[fniser]
Og hvordan skulle du kunne vide, hvilken dato du skulle dø på?
[larm ude fra gangen]
[Ida] Ud.
[Ida] Hun skal nok...
[toilet skyller]
[Astrid] Hvad lavede I så?
[Datter] Vi spillede sorteper.
[Astrid] Nå.
[Datter] Og så blev Tage sur på mig.
Han sagde, at jeg havde smidt sorteper under bordet.
-Var det dig? -[Datter] Ja.
Ellers ville jeg jo tabe.
[Eksmand] Skat?
Må jeg lige tale med mor lidt?
-Hej, mor. -Hej. Elsker dig.
-[Eksmand] Gå ind og leg. -[Datter] Ja.
Hej. Hvad så? Går det?
Ja. Det synes jeg.
Øh, det gør det.
Og det går fremad med programmet?
Ja.
[Eksmand] Og din far og Isobel, de er okay?
Ja, det er sådan...
-...lidt som det plejer, du ved. -Okay.
[Eksmand] Og hvad ellers?
Ja, sådan...
I glemmer mig ikke, vel?
Nej. Vi snakker om dig hver dag.
Hvad mere? Hvad lavede I i dag?
[Eksmand] Øh, i dag der var Vera på tur med sin klasse.
Hun var nede, fordi buschaufføren havde skældt ud.
[Eksmand] De havde hoppet i sæderne.
Man skulle tro, chaufføren var børnevant, når han kører hver dag.
[Eksmand] Ved du, hvornår du kommer?
[Astrid] Ikke endnu.
Jeg har tænkt, på det sidste,
over det hele.
[Eksmand] Over det, du sagde, inden du rejste.
-Ja. -[Eksmand] Med os.
[Eksmand] Måske har du ret.
CHAUFFØR VÅGNER AF KOMA
[Eksmand] Måske har du ret.
Ja. Med hvad?
-[Eksmand] Med os to? -Nå ja.
Du sidder ikke og arbejder, vel?
Nå. Nej.
-Hold kæft, hvor er jeg dum, mand. -Nej. Jeg er lige her.
-Jeg lytter. -[Eksmand] Nej, du gør ej.
Det er jo problemet. Du hører aldrig, hvad jeg siger.
[Eksmand] Du forsvinder. Det er altid bare dig.
Vi tales ved.
Hej, du taler med Astrid Agerskov.
Må jeg tale med Torben Brink?
-Hej, det er mig, der er Astrid. -[Kvinde] Hej.
-[Kvinde] Jamen, kom indenfor. -[Astrid] Tak.
[Kvinde] Du kan hænge din jakke der.
[dør lukker]
-Han sidder lige og sover. -[Astrid] Okay.
[Kvinde] Men det varer ikke længe, før han vågner.
[Astrid] Ja.
-Gider du lukke døren? -Ja.
[hoster]
Strikker du?
Øh, nej, ikke rigtigt.
Eller, nej, overhovedet ikke.
[Kvinde] Jeg er lige begyndt.
-Okay. -Det kan varmt anbefales.
-[Astrid] Ja. -Det varmer sjælen.
[Kvinde] Jeg strikker strømper.
Ja?
Jamen, strømper kan man vel altid bruge?
Ja, sådan har jeg det også.
-Dem kan man ikke få for mange af. -Nej.
[Torben] Doris.
Nå, men der er han jo.
Kom.
[Doris] Lad os håbe, han er i sit gode hjørne.
[radio larmer]
[Doris] Kom bare ind. Han skal bare have sin medicin.
Så, du. Jo, kom så, åbn munden. Kom så.
[Doris] Kom så, Torben.
Torben, kan du åbne munden?
Jeg er nødt til at proppe det i ham, ellers får han dem ikke.
Flot.
Ja.
Pigen vil gerne tale med dig.
-Hvilken pige? -Hende der.
-[Torben] Pige. -[Doris] Kaffe?
Øh, ja tak. Det vil jeg gerne.
Hej.
Jeg hedder Astrid.
-[Astrid] Må jeg spørge om noget? -Jeg kender dig.
Det tror jeg ikke.
Skal vi spille?
Toogtyve.
Enogtyve.
[Torben] Treogtyve.
[Astrid] Må jeg spørge om noget?
Kan du huske, du engang kørte sådan en studentervogn?
Se, hvad jeg har her.
-Drenge og piger. -[Astrid] Ja.
Er der nogen, du kender?
Jeg kan ikke lide dem.
-Hvorfor? -De er ikke søde.
Hvorfor?
Hvad med hende i midten, Ida, husker du hende?
Hun er ikke glad.
Slet ikke glad.
Pigen
er væk.
Hvor er hun henne?
Hun er væk
i en sæk med lakridskonfekt.
[nynner lyde]
Undskyld, hvad er der egentlig sket med ham?
[Doris] Det var svært at finde ud af,
for scanningen af hjernen viste ikke noget galt, men han lå i koma i tre år.
Og så fik man ham der med hjem.
Men man vænner sig til det efter 18 år.
Til døden jer skiller.
-Vil du have en smøg? -Nej, tak.
[Doris] Der er også visse fordele.
Han var altid efter mig med smøgerne.
Men er han aldrig sig selv?
Har du nogensinde kontakt til ham, bare i glimt?
[Doris] Hvad er sig selv?
Nu er han jo ham.
Men det ville da være at lyve, hvis
jeg sagde, jeg ikke havde overvejet at sende ham til nogen, der kunne passe ham.
[Doris] Men så alligevel, så
engang imellem kigger han på mig et øjeblik...
...og så er det, som om at...
...den gamle Torben
alligevel er et sted derinde.
[larm]
[Doris] Torben for helvede.
[Doris] Torben?
Ring efter en ambulance.
Torben, kan du høre mig?
[Doris] Rolig nu, rolig.
Så skynd dig dog. Jeg er hos dig.
[Doris] Så, rolig, Torben.
[Torben] Så.
[Doris] Rolig, ikke? Jeg er hos dig.
[outtromelodi]
Tekster af: Toke Lasvill-Andersen