On pelkästään hyviä uutisia.
Hänen arvosanansa ovat loistavat, ja hän on hyvä luokassa.
Hän esittää hyviä kysymyksiä ja omaa mielipiteensä.
Vanhempana hän varmasti pystyy tekemään, mitä haluaa elämässä.
Aivan.
Anteeksi kuinka?
Ei. Kiitos. Suloisesti sanottu.
Tarkoitan sitä.
Tiedän sen.
Selvä. No, oliko kysyttävää?
Olin aikoinani kuin hän.
Hienoa. -Jep. Niin.
Luoja, sain pelkkiä kymppejä 11-vuotiaana.
Kiva. -Voi luoja.
Viidennellä olin huippu matikassa.
Sain kymppejä matikankokeista. -Mahtavaa.
Ei sillä ollut väliä, mutta se tuntui silloin hyvältä.
Kaikki sanoivat minulle samaa.
"Hän on fiksu. Hän pystyy keskittyessään mihin hyvänsä."
Mitä hyödyin siitä?
Pitääkö sinun vastata?
Ei. -Ei se haittaa. Se sopii.
Pitää lopettaa. Hoida vain se.
Ja kiitos. -Ei tarvitse. Voimme...
Ei haittaa. Paljon kiitoksia ajastasi.
Selvä. Kiitos sinulle.
Hei. -Heippa.
Jou. Voitko puhua isällesi?
Soittiko hän sinulle? -Koko ajan.
Kielsin antamasta numeroa. -10 vuotta sitten.
Mitä pitäisi tehdä? -Älä vastaa.
Hän ei lopeta soittamista. -Sulje kännykkä.
Minulla on tytär. En voi sulkea kännykkää.
Hän lopettaa kohta. -Vastaa puhelimeen.
En voi. Älä vastaa. -Vastaan puhelimeen. Vastaan.
Jou, Artie. Miten menee?
Haloo. Victor.
Hei, isä.
Josh, kiesus. Luojan kiitos.
Et saa soittaa Victorille keskellä yötä.
Minulla on sydänkohtaus. Kuuletko?
Ole kiltti. Minua pelottaa. -Kuulostat hyvältä.
Minun pitää mennä sairaalaan. -Mene sitten.
Ei ole autoa. -Viime näkemältä oli.
Niin. Kauanko aikaa siitä on?
Jos sinulla on oikeasti sydänkohtaus, soita hätänumeroon.
Eivät he ehdi ajoissa. Herranen aika. Luuletko, että kusetan? En kuseta.
Vasen käsivarsi puutui klo 7.30.
Soitin silloin ensi kertaa, muttet vastannut.
Ja se pahenee.
Rintaani sattuu. En saa henkeä.
Alkaa huimata. Jessus. Minua alkoi huimata juuri nyt.
Päässä pyörii.
Voi luoja. Päässä pyörii.
Jessus.
Mene taakse. -Mitä?
Pandemia. Sinulla ei ole maskia.
Mene taakse. -Hyvä on.
Kiva asunto. -Voisitko ajaa?
Otit luottokortin nimissäni.
Mitä? -Sanoin, että otit luottokortin nimissäni.
En tiedä, mistä puhut. -Lähettivät perintätoimiston perääni.
Ne ovat kaikki huijausta. -Oli lasku Chez Jay'sistä Santa Monicassa.
Monet käyvät siellä. -Minä en, sinä käyt.
Entä sitten? He tietävät, missä isäsi syö. Se on helppo selvittää.
Voisin kertoa, missä tuon tyypin isä syö. Anna huomiseen aikaa, niin hankin tiedon.
Et kai kertonut hetuasi?
ITÄ-HOLLYWOODIN SAIRAALA AMBULANSSI
No niin, hyvää yötä.
Mitä? Jätätkö minut kyydistä kuin taksikuski?
Jätän. Tarvitsit kyydin.
Niin. -Mene sitten.
Etkö tule mukaan?
En tule mukaasi sairaalaan juuri nyt. Seuraatko maailman tapahtumia?
Jos et tule mukaan, en mene.
Varmasti menet. -Miksi? Ei se hyödytä.
Hyödyttää sydänkohtauksessa. -Ei välttämättä.
Sinulla ei siis ollut sydänkohtausta. -Taisi olla. Nyt ei taida olla enää.
Onko se huono asia? Haluaisitko, että teen kuolemaa?
Minulla oli huolestuttavia oireita. Onneksi ne laantuvat. Mennään drinkille.
Ulos. -Älä nyt.
Minne menet? -Kotiin.
Mitä teet siellä? -Nukun. Kello on kaksi yöllä.
Jos menet kotiin, et saa unta. Suostu nyt. Yksi yömyssy.
Baarit ovat kiinni. -Tiedän paikan. Se on...
Tiedäthän, että olen ollut raitis 13-vuotiaasta asti?
Etkö muista sitä?
Hyvä on. Mennään kahville.
Kaikki on suljettu. -Mennään hiton McDonald'siin.
Minä en mene sisään McDonald'siin!
Ottaisitko yhden? Ostin sen sinulle.
Ei kiitos.
Selvä. No, juon vain yhdestä, jos muutat mieltäsi.
En muuta. -Selvä.
Voi paska. Saatoin juoda molemmista.
En välitä. -Hyvä on.
No, miten voit?
Ihan hyvin. Entä sinä?
Miten haluat minun vastaavan?
Kiinnostaako vointini oikeasti, vai lepytteletkö minua?
Mitä puuhaat nykyään? -Miksi haluat tietää?
Haluan tietää, koska vointisi kiinnostaa minua oikeasti.
Ehkä minä en kiinnosta sinua, mutta olenkin vanha ja tylsä.
Olet nuori. Sinulla pitäisi tapahtua.
Ikävä tuottaa pettymys.
Älä nyt. Et ikinä... -Mitä sinä haluat?
En mitään. Haluan vain tietää sinusta. Haluan kuulla elämästäsi ja ajatuksistasi.
Olet poikani. Haluan tietää kaiken.
Suostu nyt. Mikä vain käy. Mitä teit tänään?
Leivotko leipää kuten muut?
Tämän aikana kaikki kuulemma leipovat leipää.
Kaikki haluavat hiivaa. Kukaan ei saa sitä.
Ostitko kaiken hiivan? -En. Teen vain töitä.
Saatko keikkoja? Skypessä tai... -Ei keikkoja. Se on työ.
On kovaa työtä ansaita elantonsa sillä.
Olen opettaja. -Ai, aivan. Selvä. Yksityistuntejako?
Opetan viidettä luokkaa Länsi- Van Nuysin alakoulussa.
Hetki, opetatko koulussa?
Jep. Nyt Zoomin kautta, mutta jep.
Etkö tarvitse diplomia? -On opettajantutkinto.
Jessus.
Ja miten se sujuu?
Rakastan sitä.
Se on hienoa. Olen suoraan sanottuna ylpeä sinusta.
Pelastit juuri päiväni. Pelastit vuoteni, jumalauta.
Löysit mieleisen asian ja teet sitä.
Onko muulla väliä? Ja opetat. Autat lapsia.
Tunnen itseni hyväksi olemalla vierelläsi.
Haluan soittaa heti tutuilleni ja kertoa poikani olevan opettaja.
Hyvä on.
Työsi on mielestäni hienoa.
Ihan totta. -No, kiitti.
Mitä sinä puuhaat?
Minäkö? Ai, tiedäthän.
Olen itse asiassa lukenut paljon.
Jätän TV:n kiinni ja avaan kirjan.
Rikos ja rangaistus, oletko lukenut? -En.
Se on uskomaton. Hyvin venäläinen.
Se kertoo tyypistä, joka tappaa vanhan naisen.
Eikä rahasta tai mistään. Ei käytännön syytä tappaa nainen.
Mutta sitä ymmärtää, miksi hän teki sen.
Hän menee järjiltään, mutta siihen voi samaistua,
koska hänellä ei ole juttuseuraa... -Mitä me teemme?
No, minä puhun. Alamme puhua taas.
Muttemme puhu mistään. -Selvä. Mistä haluat puhua?
Kuule. Mitä jos me...
Käännyn takaisin. -Miten Beth voi?
Entä lapset? -Ihan hyvin.
En näe heitä usein. -Minua useammin.
En ole edes tavannut nuorinta. Sara. Sehän on hänen nimensä?
Niin. -Ei varmasti tarvitse kertoa sinulle,
että minua satuttaa aidosti, etten saa nähdä tyttärentytärtäni.
Mistä siinä on kyse? Olen suoraan sanottuna hämmentynyt.
Siskosi on aina ylireagoinut asioihin, mutta tämä on eri suuruusluokkaa.
Myöhästyn pari kertaa leikkikentältä, ja yhtäkkiä...
Syy ei ole myöhästyminen. Olit pöllyssä ja pudotit Davidin.
En ollut pöllyssä sinä päivänä. -Olin siellä.
Olet nähnyt minut pöllyssä. -Olit aivan pöllyssä.
Et kuuntele. -Mitä en kuuntele?
Yritin estää toista lasta putoamasta.
En tiedä, muistatko, koska selvästi haluat tarinan kertovan minusta tumpelona.
Toinen lapsi kiipesi siinä minkä lie nimisessä vehkeessä,
eikä vanhempia näkynyt. Näpläsivät kai puhelimiaan tai jotain.
Olin ainoa paikalla. Se lapsi alkoi pudota.
Onnistuin saamaan toisen käteni alle. Muuten poika olisi kai murtanut niskansa.
Minun täytyi irrottaa yksi käsi Davidistä.
Hän luisui maahan suoraan selälleen. Ei vammoja, pelästyi vain.
Ilmeisesti tarinan opetus on, että olen jonkinlainen uhka.
Minä en päätä sitä.
Arvostan tukeasi.
Kuka Davidistä välittää? Hän on aina ollut pikku paska.
Millainen Sara on?
Täysin erilainen kuin David. Hän on ihana.
Luojan kiitos.
Kerro hänestä.
Kuinka vanha hän on? -Viisivuotias.
Luoja.
Hän...
Hän pitää tosi hiljaisista äänistä.
Me istumme yhdessä takapihalla, jos saamme olla kahden kesken,
ja me kuuntelemme tuulta tai pöllöä tai jotain.
Kerromme toisillemme, mitä kuulemme.
Yritämme puhua hiljaa. Katsomme, kumpi kuiskaa hiljaisimmin.
Se on tavallaan juttu. -Toki.
Sitä meillä oli tapana tehdä. -Mitä oli?
Kuka kuiskaa hiljaisimmin. Se oli yksi leikeistämme.
Eikä ollut. -Olipas.
Oletko tosissasi? Etkö muista? -En.
Olit kovin nuori. Saran ikäinen.
Hänkin kai unohtaa tehneensä sitä kanssasi,
kun varttuu. -Hän muistaa.
Tämä on epäreilua. Tämä on mielipuolista.
Kun sinä olit pieni poika, kuiskailimme toisillemme.
Hiljaisin voitti leikin. -Anteeksi. En vain muista sitä.
En tiedä, mitä sanoa.
Sydämeni särkyy.
Et luultavasti muista monia yhteisiä tekemisiämme.
Muistatko illan, kun soitin Troubadourissa?
Puhut siitä paljon. -Ei puheistani. Olit paikalla.
Tiedän. Näin valokuvan. -Ei valokuvasta. Muistatko sen?
Ehkä. Vaikea sanoa. Olin nuori.
Halusit kovasti sinne. Muistatko sen?
Olin valmis lähtemään, ja halusit kovasti mukaani.
Sanoin Ruthille: "Haluan poikani näkevän, kun soitan Troubadourissa."
Hän sanoi, että olit liian nuori ja jo nukkumassa. Sanoin:
"En riitele tästä. Tämä on taiteilijaelämäni tärkein ilta.
En istu tässä riitelemässä."
Kävelin ulos ovesta, nousin autoon -
ja ajoin korttelin ympäri, jotta hän kuuli minun lähtevän.
Nousin ulos autosta. Kävelin takaisin talolle.
Kiipesin ikkunastasi ja sain sinut ulos.
Siksi olet pyjamassa kuvassa. Livautin sinut ulos.
Ajoimme autolla yhdessä,
vain me kaksi, Coldwater Canyonin yli Hollywoodiin.
Etkö muista sitä?
Saatan muistaa. -Yritä nyt.
On vaikea sanoa. Kyllä, saatan muistaa sen.
Se oli elämäni hienoin hetki. En liioittele. Se oikeasti oli.
Ajaminen Troubadouriin sinä vierelläni.
Sitä hetkeä vaalin yhä tänä päivänä,
koska keikka itsessään... Ei se ollut pettymys.
Se ei vain ollut mitään ihmeellistä.
Paikka ei ollut täynnä. Oli tiistai-ilta.
Yleisö oli trendikkäitä mulkkuja.
Luulivat olevansa liian kovia rokkareita arvostamaan kunnon säveltämistä.
Ellei ollut Marshallin kajareita pinossa, wah-wah-pedaalia -
ja tyhmää nimeä, kuten Slash tai Puff,
tai mitä Zeppelinin matkijabändeillä olikaan, ketään ei kiinnostanut.
Siinä on jumalanhylkäämän urani tarina.
Mutta sinä...
Sinulla oli hauskaa.
Olit lavan laidalla, koska Troubadourissa ei ole bäkkäriä.
Näin siis sinut.
Aina kun kyllästyin niihin runkkareihin nahkahousuissaan -
keskustelemassa omiaan, kun yritin laulaa,
katsoin sinua ja näin sinun katsovan takaisin minua.
Ilmeestäsi näki selvästi,
että todella kuuntelit musiikkia.
Muistatko edes sen? Muistatko minut laulamassa?
Muistan.
Niin muistat.
En halua kehua itseäni, mutta syntymästäsi lähtien,
aina kun lauloin sinulle, olit täysin mukana.
Tiesin jo ennen kuin osasit ryömiä, että sinusta tulee muusikko.
En tarkoita musiikkialaa. Tarkoitan -
aitoa muusikkoa, taiteilijaa. Tunsit sen aina kovin syvästi.
Pidin sinua sylissäni ja kävelin ympäri taloa laulaen sinulle.
Se oli vakioliike, kun olit vauva.
Jos olit tolaltasi ja itkit, sanoin: "Anna poika minulle."
Parin laulun jälkeen sinä rauhoituit.
Nukkumaanmenoaikaan lauloin sinulle joka ilta. Samaa laulua vuosia.
Muistathan sen?
Muistatko sen laulun?
Isä.
Voisitko lopettaa?
Sitten sanoin: "Hyvää yötä. Rakastan sinua."
Mitä sinä sanoit?
Pitäisi mennä kotiin. Minulla on töitä aamulla.
Niin. Minulla myös. -Sinullako myös?
Niin. Yllätyitkö? -Yllätyin.
Paljon ehtii tapahtua vuodessa tai parissa. Onko siitä kaksi vuotta?
Melkein kolme. -Niin, eli...
Mitä sinä teet? -Mitä tarkoitat?
Puhuit töistä. Mitä teet?
Ai, niin. Minä palasin myyntihommiin, samaan vanhaan peliin.
Soittelua ja sekkien lunastusta. Se on katastrofi.
Ostetaanko pandemian aikana? -Oletettavasti jotkut ostavat.
Jopa ennen tätä hulluutta työ oli muuttunut.
Arvokkuutta ei ole enää. Poka vihaa jo ennen kuin vastaa puhelimeen.
Se on sietämätöntä. Lopetan ne hommat.
Aha. -Niin. Säästän rahaa.
Jos saan 20 000 ajoissa kasaan, minulla on suunnitelma.
Mitä?
Sattumalta yrität kerätä 20 000 dollaria,
saat valesydänkohtauksen ja soitat minulle.
Kysyit minulta tekemisistäni. Sinä sen puheeksi otit.
Tavoittelen tilaisuutta. Kerroin siitä keskustelussa,
koska kysyit. Siinä kaikki. -Selvä.
Älä nyt. Kyse on Chuck Fergusonista. Tunnet Chuckin.
Vietimme päivän hänen asuntoveneellään satamassa.
Muistat sen veneen. -Itse asiassa taidan muistaa.
Chuckilla on mennyt tosi hyvin 20 vuotta pienvarastoalalla.
Ihmisillä on turhaa roinaa.
Siitä ei haluta luopua. Se pitää laittaa jonnekin.
Chuck on ostamassa parikymmentä. Enimmäkseen Keski-Kaliforniasta,
mutta katsoo uutta Lancasterissa. Hän kertoi siitä.
Kelvoton johto. Hän ostaa sen, nostaa tuottoja.
Saa kunnon voitot. Taantuma ei haittaa. Niillä menee tämän aikana hienosti.
Kun ihmiset menettävät kotinsa, roinat pitää laittaa jonnekin.
Parissa vuodessa saa rahansa takaisin.
Pitäisi kysyä Chuckilta, mutta pääsisit kai mukaan,
jos haluaisit. -Siinä se tuli.
En yritä tyrkyttää... -Minulla ei ole 20 000:tta.
Ei yhtään rahaa. -En tullut pyytämään rahaa.
Vaikka minulla olisi säätöjä, eikä ole,
en antaisi sinulle, koska tiedämme, mitä tekisit niillä.
Tuo ei ole totta. -Menen kotiin.
Sanoin, ettei se... Et tiedä, millaista elämäni on!
Hei!
Älä kävele pois luotani.
Kuule, en ole sellainen kuin olin. Ihan totta.
Olet täsmälleen samanlainen kuin aina, enkä voi auttaa sinua.
Olet aivan kuin minä.
En. Olen koko elämäni yrittänyt, etten ole kuin sinä!
Inhoat itseäsi kuten minä!
Mietit jatkuvasti, mitä olisi pitänyt tehdä -
ja mikset tehnyt niin.
Nyt on myöhäistä.
Ajatuksesi pyörivät ympyrää kuten minulla. Ero on, että syytän vain itseäni.
Ja sinä syytät minua.
Se on mukavaa, eikö olekin?
Että asiat ovat muun kuin itsensä syytä.
Niin. Se tuntuu hyvältä.
Tavallaan huumeelta.
Hei. Onko sinulla paikkaa, mihin mennä?
Älä minusta huoli.
Josh, herää. En anna jäädä tästä paitsi. Voit nähdä sen. Tule. Tässä mennään.
Tiedän. Se on vaikeaa, mutta pystymme.
Se on sen arvoista. Enkö kertonutkin meteorista?
Sanoin, että tämä on kaiken loppu.
Tuolla. Näettekö sen? Älkää pelätkö.
Se ei satu. Se tapahtuu niin nopeasti.
Se on kirkkain näkemänne asia, ja sitten kuolemme.
Se ei haittaa, koska saimme nähdä sen. Ja rakastan teitä.
Rakastan teitä molempia kovasti. Rakastan teitä.
Tekstitys: Jari Vikström