Nu uzklausiet.
Mēs to piedzīvojam visi kopā.
"Mēs nevarējām zināt, kad kuģis atbrauks mums pakaļ.
Līdz tas atbrauca, mēs uz salas bijām vieni.
Tāpēc Ramo bija jākļūst par vīru agrāk,
nekā ja mēs nebūtu vieni, jo man vajadzēja viņa palīdzību."
Man turpināt?
Domāju, mums jau beidzas laiks.
Bet tu ļoti labi nolasīji. Paldies, Mendij.
Labi, nu, apsveicu.
Jūs visi pārdzīvojāt jūsu pirmo mājskološanās nedēļu.
Zinu, ļoti dīvaini.
Tāpēc es tikai gribēju pateikties, ka piedalījāties un klausījāties.
Jums tas ļoti labi padodas, un…
man jūsu trūkst.
Jā. Sargiet sevi! Lai lielisks vīkends!
Tik lielisks, cik var būt.
Un tiksimies pirmdien.
Visu labu, Kormena kungs.
Visu labu, Ramon.
Sveiks.
Piedod. Vai vari novilkt apavus?
Es gribu ieskriet dušā.
-Jā. -Mani apavi...
Apavu zoles... Ir...
-Jo vīruss nokrīt zemē, tāpēc… -Jā. Jā, labi.
-Nupat lasīju. -Nav grūti.
Paldies, ka atnesi vakariņas.
Jā, jā. Protams.
UGUNS IEDEGTA GARŠA
Izliki ēdienu uz šķīvjiem?
Jā. Es...
-lasīju par promnesamajiem ēdieniem… -Skaidrs.
-Ak dievs. Vecais, kas par sū... -Piedod, es...
-Vai tu uzsildīji šos mikriņos? -Jā.
Vecīt, tur ir salāti un tomāts. Tos nevar likt mikroviļņu krāsnī!
Nē, es... Es zinu. Es zinu.
Nē, ir jāizņem dārzeņi, jāapgrauzdē maize
-un gaļa jāapcep pannā. -Jāsilda viss mikriņos,
lai nogalinātu visu, kas varētu uz tā būt.
-Oho. Velns. -Jā.
Piedod, man šis ir īstākais murgs…
Jā, zinu. Ir... Jā, viss kārtībā.
Vienkārši ielikšu uz brīdi saldētavā.
Nu, tad tu turpināsi iet uz darbu?
Tas ir UPS, vecīt.
Mēs ik dienu transportējam 6 % valsts IKP.
Nu, ja grib sadragāt ekonomiku, tad var slēgt UPS.
Jā, laikam, es tikai, zini…
Skolas ir slēgtas, NBA ir slēgta...
Jā, UPS nemūžam neslēgs. Es pirms kādas nedēļas tev teicu.
Vajadzētu būt labi.
Kā tu to zināji pirms nedēļas?
Kā tu to nezināji?
Cilvēkiem vajag viņu štruntus. Kas tos vedīs?
-Paldies. -Jā.
Šausmīgi negaršīgi.
Piedod.
Nu, vai viņi veic kādas drošības darbības…
Kādas?
Dod jums maskas…
Viņi saka, ka maskas neko nepalīdzot.
Tās tikai liekot cilvēkiem justies drošāk,
-bet tās neko nepalīdzot. -Kas tā saka?
Valdība, skaidrs? Tu nedzirdēji?
-Jā, es dzirdēju. -Jā.
Vai cilvēki stāv tālāk...
-Vecais, es nedzīvošu bailēs, skaidrs? -Nesaku,
-ka tev jādzīvo bailēs. -Nedzīvošu bailēs.
Nu zini, jāapzinās realitāte.
Realitāte. Labi, kāda tad ir realitāte?
Kāda tā ir? Nē, apspriedīsim. Kāda ir realitāte?
Es tikai saku: es neesmu pārliecināts, ka ir droši
šobrīd tev katru dienu iet uz darbu.
Droši man vai droši tev?
Abiem.
Skaidrs. Sapratu. Labi.
Ko tu man iesaki darīt?
-Kā tev šķiet, kas man jādara? -Es nezinu.
Nu, man žēl, ka nevaru sēdēt mājās un saņemt algu.
-Man tā nepaveicās kā tev, draudziņ. -Vecais, es tikai sa...
Zini, kas notiks, ja beigšu iet uz darbu?
Gabijai...
Bet vai zini, kas notiks, ja dabūsi to vīrusu?
-Jā, zinu. -Nē, nezini.
-Jā, zinu. -Nezini!
Jā, es saslimšu un droši vien atlabšu.
-Tu to nezini. -Zinu gan.
-Nē, tu neko nezini. -Es neko nezinu?
-Es tā nedomāju. Es... -Tu dzirdi, ko saki?
Es saku - tas ir kas jauns.
Nekompetentais no mums esi tu, nevis es.
Pašlaik neviens neko nezina, to saku.
Nuja. Tev nav ne jausmas, kā pasaule darbojas. Nav.
Ei, ei, atpūties pa māju, pāris mēnešus nestrādā.
Bet, lūdzu, novelc pie durvīm apavus
un uztaisi mikriņos no čīzburgera pļeku,
jo tas ļaus mums palikt dzīviem, jā?
Es to neēdīšu, nolādēts.
-Hallo? -Sveika, mamm.
Kas noticis?
Nu, daudz kas, ne?
Nu jā. Bet vai ārpus tā tev viss labi?
Vai tas ir tik manāms?
-Džoš, vai tev viss labi? -Nē, man viss kārtībā. Ir labi.
Es tikai esmu nobažījies par Viktoru.
Kāpēc? Vai viņam viss labi?
Jā, viņš nav slims vai kas tāds. Viņš ir... Es nezinu.
Viņam nav nekādu simptomu. Vienkārši viņam...
Viņam jāturpina iet uz darbu. Viņš nevar palikt mājās.
-Pareizi, jo viņš ir... -Jā, viņš ir... Tieši tā.
Tā ka jā, viņš ir... Esmu nobažījies par viņu.
Tu esi nobažījies par viņu vai par sevi?
Nu, par abiem. Varu būt par abiem, ne?
Nu protams. Nē, protams, jā.
Nu, man radās doma, ka...
man varbūt vajadzētu atgriezties mājās un kādu laiku padzīvot tur.
Nu, ja tev nav iebildumu.
Nē, protams, tu vienmēr esi laipni gaidīts.
Man vienkārši šķiet, ka tas… zini, tas būtu gudrākais...
Mīļumiņ, tev nav jāskaidrojas.
Brauc šurp, kad vien vēlies.
Labi. Paldies.
Nu protams.
Vispār man... man liekas...
Piedod, izklausīsies dīvaini, bet man liekas,
ka man 14 dienas būtu jāpaliek savā istabā.
Nu, kā tu to domā?
Nu, zini, esmu bijis kopā ar Viktoru,
un Viktors bijis kopā ar visiem tiem cilvēkiem darbā,
un es galīgi negribētu, lai saslimsti tu.
Ieteicamā lieta ir man 14 dienas izolēties.
Labi, nu, ja tu tā vēlies darīt.
Nav tā, ka es vēlos. Es... Bet es domāju,
-tas ir gudrākais... -Tu mani saprati.
Labi.
Bet arī saki, ja tas ir pārāk liels apgrūtinājums, bet es...
Džoš, vienkārši saki, ko man darīt.
Labi…
Domāju, tev būtu man jānes ēdiens un jāatstāj aiz durvīm.
Hallo?
ATVĒRTS
Džoš, tas esi tu?
Jā. Nenāc iekšā!
Labi, nenākšu.
Sveiks!
Sveika.
Nu, es tagad iešu gulēt.
Labi. Arlabunakti.
Esi pamodies?
Jā!
Tu vakar to nopietni domāji...
Ko? Piedod, es tevi nedzirdu.
Nu...
Nenāc iekšā!
Nenākšu.
Tu vakar to nopietni domāji, nu, ka jāatstāj ēdiens pie durvīm?
Jā.
Tā būs labi?
"Vētra ilga divas dienas,
un trešajā dienā mēs apglabājām mirušos dienvidu zemesragā."
"Mēs sadedzinājām aleutus, kuri bija krituši pludmalē."
"Ciemats bija kluss vēl daudzas dienas pēc tam."
"Cilvēki devās laukā tikai pēc ēdiena.
Un atgriezās iekšā ēst klusumā."
-Sveiks! Sveiks. -Sveika, mīļā. Sveika.
Tev daudz līdzi!
Nu, es... Īsti jau nav.
-Kas tas? -Kas tad?
-Kas tas? -Pārsteigums.
Labi.
-Sveiks. -Sveika.
Paga, es pacelšu.
-Hallo? -Sveika, mamm.
O! Sveiks. Kāpēc tu zvani? Tu vēl esi te?
Jā. Es tikai gribēju, lai mēs abi viens otru dzirdam.
-O, labi. Nu, es esmu... -Vai tas... Kas tur ir?
Mamm, kāds nupat atnāca. Kas tur ir?
-Varu tev atzvanīt? -Nē, tas ir nopietni.
Tu nevari vienkārši atzvanīt.
-Labi. Paldies. -Mamm. Ma...
Mēs atceļam dažas... dažas lietas…
-Hallo. -Jā, mamm.
-Esmu ļoti aizņemta. Piedošanu. Atzvanīšu. -Nē, ne... Ne...
-Nevaru runāt. Uz redzi. -Nedari tā! Mamm! Mamm!
-Tev kaut kas jānokārto? -Nē, nē. Tas nav...
Ne gluži. Iekārtosimies ērti, labi?
Hallo. Te Rūta. Jūs zināt, kas jādara.
Sveika, mamm. Tas esmu es. Tu to zini. Esmu tavā mājā. Tu to zini.
Tas, kurš ienāca pa durvīm, zina, ka es esmu te.
Un, ja nezina, tad viņam ir jāuzzina, jo...
-Kas tev nepatīk? -Tas nav droši, ko tu dari!
-Ir droši. -Nē, nav!
Kā tu domā, kāpēc es pēdējo nedēļu sēžu istabā?
Ja mājā ienāk jauns cilvēks, viņam ir jāizolējas.
-Divas nedēļas. Tas ir... -Tu esi izolācijā tāpēc,
ka tu dzīvoji ar Viktoru un viņš gāja uz darbu.
-Lerijs sēdējis... -Tad tas ir Lerijs?
Jā.
Un viņš sēdējis mājās trīs nedēļas.
Ilgāk nekā jebkurš, kuru pazīstu.
Viņš paredzēja, ka tā notiks.
Viņš ir ļoti gudrs attiecībā uz šo jautājumu.
Un mums paveicies, ka viņš piedāvājās patverties pie mums.
Mums paveicies?
-Džoš... -Kā tu zini, ka viņš sēdējis mājās?
Tāpēc, ka viņš tev teica?
Jā.
-Un ar to tev pietiek? -Jā.
Labi.
Nu, gaidu, kad varēšu ar viņu ietusēt.
Un ar tevi. Pēc kādām sešām dienām.
Lieliski.
Beidzi savu zvanīšanos?
Jā. Sazināsimies vē...
ŠĪS NAV DZIESMAS 2003
Un pasaule paliek tāda pati
Cilvēki nekad nemainās
Ieraksts skan uz riņķi
Adata plates rieviņā
Nebeidzams loks
Lietas, kas nav maināmas
TUNCIS SAVĀ SULĀ
Ja tu zini, ko dari
Kāpēc gan tu to dari atkal un atkal?
Komati.
Komati būtībā jāliek tur, kur gribat pauzi.
Bet ir daudz likumu, un cilvēki teiks:
"Komatu pareizi ir likt šajā vietā. Šajā vietā nav pareizi likt komatu."
Bet viņi nekad nav lasījuši Eseju par aklumu.
Visā esejā nav neviena punkta, tikai kaudzēm komatu.
Un zināt ko? Tas nav pareizi, bet ir lieliski.
Tas ir viens veids, kā pieiet komatiem.
Diemžēl tiks pārbaudītas jūsu zināšanas par noteiktiem likumiem,
varētu teikt, vecmodīgo komatu lietošanas veidu.
Tāpēc es jums mācīšu tos likumus.
Bet ziniet: kad īstajā dzīvē ko rakstāt,
tiem likumiem īsti nav nozīmes.
Nekas nemainīsies
Ieraksts skan uz riņķi
Uz riņķi, uz riņķi vien
Tas ir pareizi un nepareizi.
Un, manuprāt, kā uz to skatās.
Es gribētu dzirdēt citus viedokļus. Esmu daudz runājis.
Vēl kāds grib izteikt savu viedokli?
Vēl kāds domā, ka tas ir pareizi vai nepareizi?
Vai kaut kur pa vidu?
-Ja tu zini, ko dari -Ei.
-Kāpēc gan tu to dari -Esi nomodā?
-Atkal un atkal? -Ei! Mosties!
Ja tu zini, ko dari
Vecais, ko tu dari manā istabā? Taisies mirt?
Nu, kaut kad jā.
Lieliski. Tad es miršu jauns, bet ne tik jauns?
Es nezinu.
Ko tu klausījies?
-Tevi. -Tiešām?
Kuru dziesmu?
Man šķita, ka teici - tās nav dziesmas.
Tu zini, ko es domāju.
12. celiņu.
Tā ir draņķīga.
Man tā šķita diezgan laba.
Nē, tu tikai pavelcies tāpēc, ka neesi to ilgi dzirdējis.
Nu, citiem arī tā patika. Tā ka…
-Paga. To dzirdējuši citi cilvēki? -Jā.
Tu to izlaidi? Nu tā... Tādu kā agrīno mājas ierakstu?
Nē. Es tikai domāju, nu,
zini, citus cilvēkus, kuriem es to atskaņoju.
Ā, skaidrs.
Kam tu to atskaņoji?
Savai draudzenei.
Labi.
Viņa nebija tikai draudzene. Mēs kopā strādājām.
Tā ka tas bija kā…
-Jā. -Vai jūs kaut ko publicējāt?
Jā. Tā varētu teikt.
Drīkstu paklausīties?
-Ko - tagad? -Nu jā.
Jā, es negribētu, ja neiebilsti.
Labi.
-Bet drīkstu ko pajautāt? -Ko?
Par ko tu domāji, kad to ierakstīji?
Tu neatceries?
Tiešām?
Jā, neatceros.
Tas ir sūdīgi. Tev būtu jāatceras.
Piedod.
Drīkstu ko pajautāt tev?
Jā.
Ko tu te dari?
Vienkārši… esmu drošībā.
Jā!
Nē.
Jā.
O, reku viņš ir.
Apsveicu. Tu izdzīvoji.
O, paldies.
Kā tu jūties?
Nu, man joprojām ir oža.
O, tas ir lieliski. Zini, manuprāt, tu lieliski rīkojies.
Ne visiem būtu tāda apņēmība.
-Paldies. -Apsēdies.
Paldies.
Vai tas...
Izgatavoju to nieciņu. Citādi sēžu, rokas klēpī salicis.
Nuja.
Nu, tas…
Tas tiešām uzlabo šo vietu.
Paldies. Gribi olas?
Protams. Paldies.
Lieliskas, vai ne?
Jā.
Tavai mammai daudz kas sanāk lieliski.
Tā tiešām ir.
Tiešām garšīgi.
Sveika, mamm.
Sveiks.
Nu, dzīvojam trakā laikā, vai ne?
Tā laikam ir.
Tu seko ziņām, Džoš?
Jā, iespējams, nedaudz par daudz.
Vai tu skaties īstu materiālu
vai arī tici vispārpieņemtajam cirkam - kā daži mani paziņas?
-Beidz. -Nē. Nē.
Man patīk, mīļā. Esmu tev teicis.
Ir atbrīvojoši šajā laikā būt ar tevi,
jo tu nedomā par svarīgajām lietām.
Esi apmierināta savā mazajā pasaulītē.
Un galu galā tas ir apgaismības ceļš.
Būt klātesošam.
Džoš, mēs ar Leriju ik dienu ejam pastaigās.
Vai gribi mums pievienoties?
Ziniet, man pēc brītiņa ir stunda ar skolēniem. Tāpēc…
Labi.
Skolas ir slēgtas, bet mēs mācām.
Nu, cikos tas ir? Mēs noteikti varam piemēroties tavam grafikam.
Es pārbaudīšu.
Cik veciem bērniem tu esi skolotājs?
10 un 11 gadus veciem.
Kā viņi šo visu pārcieš?
Ziniet, viņi ir... viņi ir pārsvarā…
apmierināti savā mazajā pasaulītē, līdzīgi kā daži mani paziņas.
Džoš, nolādēts.
Viss ir labi. Tas tiešām... Viss ir labi.
Viss ir labi.
-Tas tiešām... -Gaiši pelēki laukumi.
Viss ir labi.
-Fantastiski… -Viss ir labi.
-Tas tiešām... Viss ir labi. -…instinktīvi to zināt.
Viss ir labi.
Tas tiešām... Viss ir labi.
VIKTORS
Viss ir labi. Tas tiešām...
Viss ir labi. Tas tiešām... Viss ir labi.
VECĪT, KĀ IET?
-Nu taču. -Prieks, ka tev garšo.
-Apēd gabaliņu. -Labi. Jā.
Pārāk rūgta.
-Man negaršo. Par rūgtu. -Tā garšo īsta šokolāde.
Paldies, es palikšu pie labas mantas.
Tu tikai domā, ka tā ir laba, jo tā ir pilna ar cukuru.
Nē, tāpēc, ka man tā garšo.
Piena šokolādei objektīvi nav tik bagātīga un niansēta garša kā īstam kakao.
-Man tā nešķiet. Man ir labi. -Nedomāju, ka tu zini,
ko nozīmē vārds "objektīvi".
-Domāju, zinu, kas man garšo... -Bet vai zini?
Tieši to es tevī mīlu. Tas ir tik forši.
Tik daudz jāmācās. Tu to sasniegsi. Sasniegsi.
-Sveika. -Sveiks.
Kur ir Lerijs?
Runā pa telefonu.
O. Tas ir jauki.
-Kāpēc tev vajag... -Es to tā nedomāju.
-Viņš ir bijis tikai... -Piedod. Es tikai domāju -
jauki, ka mēs abi varam pasēdēt. Tikai tu un es.
Visu šo laiku mums tas knapi kādreiz sanācis.
Bet es tevi pārtraucu. Viņš ir bijis tikai...
Viņš ir bijis tikai laipns un pieklājīgs pret tevi.
Jā.
Pret mani, ne pret tevi.
-Varam beigt? -Labi, piedod.
-Runāsim par kaut ko citu. -Lieliski.
-Viņš ir pasīvi agresīvs. -O, Jēziņ.
Viņš tevi noniecina un tad izliekas, ka tā nedara.
-Izliekas tik mīlošs, bet īstenībā... -Viņš ir mīlošs.
Mīlestība nav tāda.
Tu tik daudz zini par to, kāda ir mīlestība?
Tikpat daudz, cik tu. Vai tu esi kāda eksperte?
Piedod, bet tieši to
es būtu tev teicis par tēti sen atpakaļ…
-Nekādas līdzības ar tavu tēvu. -…un tu pilnībā nepie...
-Viņš nav tāds kā viņš. -Ir.
Viņš manipulē ar tevi un liek tev justies nepārliecinātai.
Un tad tu gribi, lai viņš tevi mīl vēl vairāk,
jo nez kādēļ tieši tas tevi pievelk.
Labi. Paklausīsies brītiņu?
Jā.
Netaisos apgalvot, ka Lerijs ir nevainojams.
To... to es nedaru.
Proti, kā tev... Kā tev šķiet, kas tas ir?
Kas tad?
Šis. Zini, nekas nav nevainojams.
Es nezinu, kāpēc tev ir tik grūti to saprast.
Nav pašsaprotami, ka pienākas nevainojams partneris, nevainojama dzīve.
Tev jāņem tas, kas ir.
Un tev veicas, ka esi dzīvs.
Tev iet labāk nekā daudziem citiem.
Mēs nerunājām par mani.
Runājām gan.
Nu, tad tu novirzījies.
Mēs runājām par tevi un Leriju. Runa nav par mani.
Ir gan par tevi.
Tieši to tu dari. Tu meklē vainu.
Saproti? Tu meklē ļaunāko iespējamo variantu,
tāpēc viss ir pilnīga katastrofa.
-Tad to es daru? -Jā, to tu dari.
Nu, viss tiešām ir pilnīga katastrofa. Ne?
Vai tad?
Jā. Paskaties apkārt.
Labi. Uz ko es skatos?
Vai tu esi slims?
Ko? O, viņiem bija jāslēdz Disnejlenda.
Tas?
Tu nekļuvi par rokzvaigzni?
Es neteicu...
Jā. Nu, tu zini, kurš vēl gribēja kļūt par rokzvaigzni, vai ne?
Jā.
Labi.
Tāda ir šī situācija.
Jautājums ir, ko mēs tagad darīsim?
"Es aizturēju elpu gaidīdams.
Tad es pārgāju pāri klājam
un, lai gan daudzas rokas mēģināja mani atturēt,
iemetos jūrā."
NEVARU SŪDZĒTIES MAN UZTAISĪJA TESTU. IT KĀ NEGATĪVS
UN ARĪ…
"Man pār galvu pāršļācās vilnis, un es grimu arvien dziļāk,
līdz nodomāju, ka vairs neredzēšu dienasgaismu.
Kad izniru, kuģis bija tālu prom. Caur šaltīm vīdēja tikai buras.
Es joprojām cieši turēju grozu, kurā bija visas manas mantas,
bet tas bija ļoti smags un es atskārtu, ka ar to rokās es nepapeldēšu.
Es ļāvu tam grimt un sāku peldēt uz krastu."
Tulkojusi Laura Hansone