Halljátok.
Együtt vagyunk itt.
„Nem tudhattuk, mikor jön vissza értünk a hajó.
Márpedig addig egyedül leszünk a szigeten.
Így Ramónak hamarabb kell férfivá érnie,
mintha nem lennénk egyedül, mivel sok mindenben szükségem lesz a segítségére.”
Folytassam?
Azt hiszem, igazából ennyi időnk volt.
De remek felolvasás volt. Köszönöm, Mandy.
Jól van, hát, gratulálok.
Végigcsináltátok az első otthon tanulásos iskolahetet.
Tudom, hogy nagyon fura.
Úgyhogy csak meg akarom köszönni, hogy itt voltatok és figyeltetek.
Ászok vagytok, srácok, és…
Hiányoztok.
Igen. Vigyázzatok magatokra. Legyen jó a hétvége.
Mármint amennyire jó lehet.
És hétfőn találkozunk.
Viszlát, Mr. Corman.
Viszlát, Ramon.
Csá.
Szasz.
Bocsi. L-levennéd a cipődet, lécci?
Beugrom a zuhany alá.
- Ja. - A cipőm…
Csak a cipő talpa… Az…
- Mert a vírus lekerül a földre is, és… - Jó. Rendben.
- Olvastam az egészről. - Semmi gond.
Kösz, hogy hoztál vacsit.
Ja, ja. Semmiség.
TŰZBEN EDZETT ÍZEK
- Szasz. - Csá.
Tányérra tetted a gyorskaját?
Aha. Olvastam,
- egy cikket az elviteles kajákról, és… - Aha.
- Ó! Jó ég. Öcsém, mi a fa… - Bocs, én…
- Te most ezt megmikróztad? - Ja.
Saláta és paradicsom van benne, haver. Azt nem lehet mikrózni!
Nem, tudom. Tudom.
Ki kell venni a zöldséget, megpirítani a bucit,
- aztán serpenyőbe tenni a húst… - Mindent meg kell mikrózni…
hogy megölj mindent, ami lehet rajta.
- Azta. Basszus. - Ja.
Bocs, de az totál a rémálmom, úgyhogy…
Ja, tudom. Ez… Ja, nem gáz.
Egy pillanatra beteszem ezeket a mélyhűtőbe.
És te akkor így tovább fogsz dolgozni?
Ez a UPS, haver.
Mi mozgatjuk az ország teljes GDP-jének 6%-át mindennap.
Ha tényleg tönkre akarod kúrni a gazdaságot, leállítod a UPS-t.
Ja, asszem, én csak úgy… tudod…
Leálltak a sulik, leállt az NBA…
Ja, a UPS-t sose fogják leállítani. Mondtam már neked vagy egy hete.
Már biztos jó.
Hogyhogy tudtad ezt már egy hete?
Te honnét nem tudtad?
Az embereknek kell a cuccuk. Ki viszi el nekik?
- Kösz. - Ja.
Hűha.
Ez tényleg jó szar.
Bocsi.
Na és vannak óvintézkedések, vagy…
Például?
Adnak maszkot, vagy…
Azt mondják, a maszk nem használ semmit.
Csak biztonságérzetet ad a hordása,
- de valójában nem használ semmit. - Ki mondja?
A kormány, nem? Nem hallottad?
- De, hallottam. - Igen.
De távolabb álltok egymástól…
- Nem fogok félelemben élni, oké? - Nem mondom,
- hogy élj félelemben. - Nem fogok.
Csak, tudod, vedd tudomásul a valóságot.
A valóságot. Oké, akkor mi a valóság?
Mi az? Vegyük végig. Mi a valóság?
Csak azt mondom, hogy… Nem tudom, biztonságos-e,
hogy most mindennap bejársz dolgozni.
Biztonságos nekem vagy neked?
Mindkettőnknek.
Persze, értem. Oké.
Mit javasolsz, mit tegyek ez ügyben?
- Szerinted mit kéne tennem? - Nem tudom.
Bocs, hogy nem maradhatok itthon, és kapom közben a fizut.
Nekem ez nem sült el olyan jól, mint neked, haver.
Öregem, én csak…
Tudod, mi van, ha nem járok be melózni? Tudod?
Gabival…
De te tudod, mi van, ha megkapod a vírust?
- Ja, tudom. - Nem tudod.
- De, tudom. - Nem tudod!
Beteg leszek, aztán nyilván jobban leszek.
- Nem tudhatod. - De, tudom.
- Nem, te… Nem tudsz semmit! - Nem tudok semmit?
- Nem úgy értettem… - Hallod magad?
Úgy értem, új a dolog.
Ha itt valaki tudatlan, az te vagy, nem én.
Úgy értem, még senki nem tud semmit.
Ja. Csak fingod sincs, hogy működik a világ. Fingod sincs.
Hé, hé, lazulj otthon, ne dolgozz pár hónapig.
De legyél kedves levenni a cipőd az ajtóban,
és mikrózd szét a picsába a sajtburgert,
mert így maradunk életben, igaz?
Kurvára nem eszem meg.
- Halló? - Szia, anya.
Mi a baj?
Sok minden, nem?
Hát de. De úgy értem, egyébként jól vagy?
Ez ennyire evidens?
- Josh, jól vagy? - Nem, nem, jól vagyok. Semmi baj.
Csak aggódom Victor miatt.
Miért? Jól van?
Ja, nem beteg, vagy ilyesmi. Vagy… nem is tudom.
Nincsenek tünetei. Csak hogy így…
Muszáj munkába járnia… így nem maradhat itthon.
- Persze, mert ő… ő… - Igen, ő… Igen.
Úgyhogy ja… Aggódom miatta.
Miatta aggódsz, vagy magad miatt?
Is-is. Aggódhatok mindkettőnk miatt, nem?
Ó, persze. Persze, természetesen.
Na, mindegy, arra gondoltam,
esetleg átmennék, és ott laknék a házban egy darabig.
Mármint ha nem gond.
Nem, dehogy, mindig nagyon szívesen látlak.
Csak azt hiszem… valószínűleg… okos dolog lenne…
Édesem, nem kell magyarázkodnod.
Csak gyere át, amikor akarsz.
Oké. Kösz.
Persze.
Igazából én… Arra gondoltam…
Bocs, tán furán hangzik, de arra gondoltam,
talán a szobámban kéne maradnom 14 napig.
Ezt hogy érted?
Úgy, hogy Victor közelében vagyok,
Victor meg a kollégái közelében,
és semmiképp sem akarlak megbetegíteni.
És erre ajánlják a 14 napos karantént.
Jó, ha ezt szeretnéd csinálni.
Nem ezt szeretném. Én… De azt hiszem…
- ez lenne az okos döntés… - Tudod, hogy értem.
Oké.
És még az…
és mondd, ha ez túl nagy teher, de arra gondoltam…
Josh, bökd már ki, mit szeretnél tőlem.
Oké…
Azt hiszem, azt kéne, hogy te hozol ételt, és az ajtóm előtt hagyod.
Halló?
NYITVA
Josh, te vagy az?
Igen. Ne gyere be!
Oké, nem megyek.
Szia!
Szia.
Hát… én most lefekszem.
Oké. Jó éjt.
Fent vagy?
Igen!
Az este komolyan mondtad, hogy…
Mi? Bocs, nem hallak.
Nos…
Ne gyere be!
Nem megyek.
Az este komolyan mondtad, hogy hagyjak kaját az ajtódnál?
Igen.
Nem baj?
„A vihar két napig tartott,
és a harmadik napon eltemettük halottainkat a déli földnyelven.”
„Az aleutokat, akik elestek a parton, elégették.”
„Ezután jó néhány napig csöndes volt a falu.”
„Az emberek csak élelmet gyűjteni jártak ki.
És némán ettek, mikor visszatértek.”
- Szia! Szia. - Szia, kicsim. Szia, szia.
Hű, jó sokat hoztál!
Hát, hoztam… Nem igazán.
- Mi az? - Mi?
- Mi az? - Meglepetés.
Oké.
- Ó, szia. - Szia.
Ó, pillanat, ezt felveszem.
- Halló? - Szia, anya.
Ó! Szia. Miért hívsz? Itt vagy még?
Igen. Csak azt akartam, hogy halljuk egymást.
- Ó, oké. Hát, most eléggé… - Ez itt… Ki van itt?
Anya, valaki bejött az ajtón. Ki az?
- Visszahívhatlak? - Ne, ez most komoly.
Nem hívhatsz vissza.
- Oké. Köszönöm. - Anya. A…
Visszahívunk pár… pár dolgot…
- Halló. - Szia, anya.
- Nem érek rá, bocs. Visszahívlak. - Ne, ne… Ne…
- Nem tudok beszélni. Visszhall. - Ne már! Anya!
- Van valami elintéznivalód? - Nincs. Ez nem…
Nem, tényleg. Helyezzük magunkat kényelembe.
Halló. Itt Ruth. Tudod, mi a teendő.
Szia, anya. Én vagyok. Tudod, én vagyok. Itt vagyok a házban. Itt vagyok, tudod.
Bárki jött be az ajtón, tudja, hogy itt vagyok.
Ha meg nem tudja, tudnia kéne. Mert…
- Mi bajod van? - Nem biztonságos, amit csinálsz!
- Biztonságos. - Nem az!
Szerinted miért dekkolok itt egy hete?
Ha új személy jön a házba, karanténba kell mennie!
- Két hétre! Ez a… - Te vagy karanténban,
mert te Victorral éltél, és ő dolgozni jár.
- Larry viszont otthon… - Szóval Larry az?
Igen.
És már három hete otthon van.
Régebb óta, mint bárki, akit ismerek.
Tudta előre, hogy ez lesz.
Nagyon intelligens az ilyen dolgokban.
És szerencsések vagyunk, hogy hajlandó velünk lakni.
Szerencsések?
- Josh… - Honnét tudod, hogy otthon volt?
Mert azt mondta?
Igen.
- És ez neked elég? - Igen.
Oké.
Nos, alig várom, hogy vele bandázzak.
Meg veled, úgy hat nap múlva.
Klassz.
Akkor befejezed a telefonálgatást?
Igen. Később beszé…
EZEK NEM DALOK
A világ marad ugyanaz
Az emberek nem változnak
Újraindul a lemez
Barázdában a tű
A kör örökéletű
Ez vissza nem vonható
TONHAL VÍZBEN
Ha tudod, hogy mit teszel
Hogy lehet, hogy megteszed Újra és újra megint?
Vesszők.
A vessző lényegében az, amikor szünetet akarsz tartani.
De van egy rakás szabály, és lesznek, akik azt mondják:
„Ó, erre a helyre kell vessző. Erre a helyre nem kell vessző.”
De ők nem olvasták a Vakságot.
Az a regény csak megy és megy, pontok nélkül, egy rakás vesszővel.
És tudjátok, mit? Helytelen, de remek.
Így is lehet bánni a vesszőkkel.
Sajnos dolgozatot kell írnotok bizonyos szabályokból
a vesszők régimódi használatáról.
Megtanítom nektek a szabályokat.
De tudnotok kell, ha a való életben írtok, ezek a szabályok nem nagyon számítanak.
Semmi sem változik
Újraindul a lemez
Körbe-körbe megint
Ez helyes és helytelen.
És szerintem ez vélemény kérdése.
Kíváncsi vagyok mások véleményére. Sokat beszéltem.
Más nem akarja elmondani a véleményét?
Más szerint ez helyes vagy helytelen?
Vagy valahol a kettő között?
- Ha tudod, hogy mit teszel - Hé.
- Hogy lehet, hogy megteszed - Ébren vagy?
- Újra és újra megint? - Hé! Ébredj!
Ha tudod, hogy mit teszel
Haver, mit keresel a szobámban? Hogy így meg fogsz halni?
Hát valamikor igen.
Klassz. Szóval fiatalon halok meg, de nem olyan fiatalon?
Nem tudom.
Mit hallgatsz?
- Téged. - Tényleg?
Melyik dal?
Azt mondtad, ezek nem dalok.
Tudod, hogy értem.
Tizenkettes szám.
Hú, az elég gáz.
Szerintem egész jó volt.
Nem, csak beflesseled, mert már nagyon régen nem hallottad.
De mások is kedvelték, úgyhogy…
- Várj. Hallották mások is? - Igen.
Kiadtad? Mármint… Mint korai demófelvételt, vagy ilyesmit?
Nem. Úgy értem, hogy…
Tudod, mások, akiknek lejátszottam.
Ó, oké.
Kinek játszottad le?
A csajomnak.
Oké.
De nem csak a csajom volt. Együtt is zenéltünk.
Szóval olyan volt…
- Ja. - És ti adtatok ki valamit?
Ja. Nagyjából.
Hallhatom?
- Most rögtön? - Ja, gondolom.
Ja, inkább nem, ha nem gáz.
Oké.
- De kérdezhetek valamit? - Mit?
Mire gondoltál, amikor ezt felvetted?
Nem emlékszel?
Tényleg?
Ja, nem.
Ez tök gyász. Kéne.
Sajnálom.
Kérdezhetek én valamit?
Igen.
Mit keresel itt?
Csak… vigyázok magamra.
Ez az!
Nem.
Igen.
Ó, hát itt van.
Gratulálok! Végigcsináltad!
Ó, köszi.
Hogy érzed magad?
Hát, még érzem a szagokat.
Ó, ez remek. Szerintem klassz, amit csináltál.
Nem mindenkiben lenne ennyi nemtágítósság.
- Kösz. - Ülj le.
Köszönöm.
Ez itt?
Ó, egy kis semmiség, amit összedobtam. Unaloműzésből.
Aha.
Hát ez…
Megcsinálja a hangulatot.
Köszönöm. Kérsz tojást?
Persze. Köszi.
Remek, mi?
Ja.
Anyád sok mindenben remekel.
De még mennyire.
Nagyon finom.
Szia, anya.
Szia.
Szóval, őrült időket élünk, igaz?
Gondolom.
Nagyjából követed a híreket, Josh?
Ja, talán kissé túlzottan is.
A frankó dolgokat nézed,
vagy beveszed a kommersz cirkuszt, mint itt egyesek?
- Elég. - Nem. Nem.
Imádom, kicsim. Már elmondtam.
Pihentető veled lenni ezekben az időkben,
mert nem agyalsz a nagy dolgokon.
Megelégszel a saját kis világoddal.
És végső soron ez a felvilágosult hozzáállás.
A jelenben élni.
Josh. Larry és én mindennap sétálunk.
Van kedved csatlakozni?
Tudod, nemsokára órát kell tartanom a diákjaimnak. Úgyhogy…
Értem.
Az iskola zárva, de azért még tanítunk.
És ez hánykor van? Biztos tudunk igazodni a beosztásodhoz.
Meg kell néznem pontosan.
Hány éveseket is tanítasz?
Tíz és tizenegy.
Hogy birkóznak meg ezzel az egésszel?
Tudod, többnyire…
megelégszenek a saját kis világukkal, mint itt egyesek.
Josh, a szentségit!
Semmi baj. Tényleg… Semmi baj.
Semmi baj.
- Tényleg… - Világosszürke…
Semmi baj.
- Fantasztikus… - Semmi baj.
- Tényleg… Semmi baj. - …ösztönösen tudni.
Semmi baj.
Tényleg… Semmi baj.
Semmi baj. Tényleg…
Semmi baj. Tényleg… Semmi baj.
CSÁ HAVER MIZU?
- Ugyan. - Örülök, hogy ízlik.
- Csak egy kicsit. - Oké. Jól van.
Ó, hú, túl keserű.
- Nem ízlik. Nekem túl keserű. - Az igazi csoki ilyen ízű.
Én maradok a finom csokiknál, kösz.
Csak azért hiszed finomnak, mert csupa cukor.
Nem, azért hiszem finomnak, mert ízlik.
A tejcsoki objektíve kevésbé gazdag és míves ízű, mint az igazi kakaó.
- Nekem nem. Kösz, nem. - Szerintem nem tudod,
mit jelent az, hogy „objektíve.”
- Szerintem tudom, mit szeretek. - Amúgy tudod, mit?
Ezt szeretem benned. Annyira aranyos.
Sokat kell még tanulnod. De meglesz az. Meglesz az.
- Szia. - Szia.
Hol van Larry?
Telefonál.
Ó. Pazar.
- Most miért kell… - Nem úgy értettem.
- Mindig igazán… - Bocs. Arra céloztam,
hogy jó, hogy kettesben le tudunk ülni. Csak te és én.
Egész idő alatt alig volt erre módunk.
De félbeszakítottalak. Mindig igazán mi?
Mindig igazán kedves és udvarias veled.
Ja.
Velem, nem veled.
- Hanyagolhatnánk ezt? - Jó, bocs.
- Beszéljünk másról. - Klassz.
- Passzív-agresszív. - Ó, Jézus.
Lesajnál, aztán úgy tesz, mintha nem tenné.
- Úgy tesz, mintha szeretne, de… - Szeret is.
Ez nem szeretet.
Ó, te annyira tudod, mi a szeretet?
Tudom annyira, mint te. Miért, te valami szakértő vagy?
Bocsánat, de ez pontosan az a dolog,
amit apáról mondtam annak idején, te meg…
- Nem olyan, mint apád. - …totál semmibe…
- Nagyon olyan. - Nem olyan.
Manipulál téged, és eléri, hogy kevésnek érezd magad.
Erre te azt akarod, hogy még jobban szeressen,
mert valamiért te ehhez vonzódsz.
Oké. Egy kicsit meghallgatnál?
Igen.
Nem azt akarom mondani, hogy Larry tökéletes.
Nem… nem erről van szó.
Mit gondolsz… mi ez az egész?
Mit gondolok, mi mi?
Ez. Semmi sem tökéletes.
Nem tudom, miért olyan nehéz megértened.
Nem jár neked a tökéletes társ vagy a tökéletes élet.
Elfogadod, amit kapsz.
És szerencsés vagy, hogy egyáltalán élsz.
Jobb dolgod van, mint sok más embernek.
Nem rólam beszéltünk.
De, igen.
Akkor te terelsz.
Rólad és Larryről beszéltünk. Ez nem rólam szól.
De, ez rólad szól.
Ezt csinálod. Keresed a hibát.
Tudod? Keresed a lehető legrosszabb verziót,
ahol minden totális katasztrófa.
- Ezt csinálom? - Igen, ezt csinálod.
Mondjuk, tényleg minden totális katasztrófa. Nem?
Az lenne?
Igen. Nézz körül.
Oké. És mit nézzek?
Beteg vagy?
Mi az? Ó, bezárták Disneylandet.
Ez a baj?
Nem lett belőled rocksztár?
Nem azt mondtam…
Ja. Hát, tudod, ki akart még rocksztár lenni, ugye?
Igen.
Oké.
Most itt tartunk.
A kérdés az, hogy most mihez kezdünk.
„Lélegzetvisszafojtva vártam.”
KÉK DELFINEK SZIGETE
„Aztán végigsétáltam a fedélzeten, és noha sok kéz nyúlt, hogy visszatartson,
a tengerbe vetettem magam.”
NEM PANASZKODOM CSÁ LETESZTELTEK. NEGATÍV AMÚGY
VALAMINT…
„Egy hullám zúgott át a fejem fölött, lemerültem, majd megint,
és már azt hittem, sosem látom meg többé a napot.
A hajó messze járt, mikor előbukkantam. Csak a vitorlák sejlettek a permeten át.
Még mindig markoltam a kosarat, benne az összes holmimmal,
de nagyon nehéz volt, és rájöttem, hogy nem tudok úszni a kosárral a karomon.
Hagytam elsüllyedni, és úszni kezdtem a part felé.”
A feliratot fordította: Speier Dávid