Egy újabb nap illan el
- Megfakultál - Rajtunk is túl
Sosem maradtál ott, ahol helyed volt
A szerelemnek idő kell
Az enyémet ne lopd tovább
Légy őszinte
Soká voltál távol
- Oly távol - Távol
Köszönjük.
- Itt vagyunk. - Igen.
- Megcsináljuk. - Meg.
Csá. Eszméletlenül szóltok.
- Van pár dolog, amit átfuthat… - Köszönjük.
Nem beszélhetnénk a koncert után?
- Atyaég. Persze. - Köszi.
Hű.
Cseréljük le a ráadást.
Tényleg. Szerintem le kéne.
Ja. Csak nem igazán tehetjük meg.
- Te nem akarsz mást játszani? - De, persze…
- Igen, akarsz. Őszintén. Nem. - …tudod, mit kell játszanunk.
Nem.
Ha bármelyiket játszhatnád, melyik lenne?
Melyik lenne?
A „High Low.”
Az klassz lenne. Klassz lenne.
Ó, jó ég. Várj. Irtó jó ötletem van.
Legyen a „Quote Me.”
Az most tökéletes lenne.
Jó?
- Szólsz Gregnek és Liának? - Persze.
Szeretlek.
Los Angeles.
Kurvára imádom ezt a várost.
Tudjátok, Josh itt született és nőtt fel.
- Mizu, 818? - Igen!
Hallottalak.
Oké. Szóval, mielőtt lenyomjuk nektek ezt az utolsó számot,
csak el akarom mondani,
milyen hálásak vagyunk, hogy mind itt vagytok ma este.
Igazából csoda,
hogy bármelyikünk itt van ebben a percben, ebben a teremben.
Gondoljátok el, mennyi dolognak kellett történnie, hogy itt legyetek.
Egy emberélettel ezelőtt kezdődött, mikor a szüleitek eldöntötték, megcsinálnak.
És valahogy L.A.-ben kötöttetek ki.
Talán ti akartatok itt lenni, mint én, vagy itt születtetek, mint Josh.
Aztán nemrég hallottatok erről a koncertről.
És úgy döntöttetek, eljöttök. És tessék, itt vagytok.
És egymilliónyi lépés
alakulhatott volna menet közben máshogy.
Vagy mert más döntést hoztok,
vagy valami más miatt, amire totál semmi hatásotok nincs.
Ebben a percben lehetnétek máshol.
Lehetnétek valaki mások.
Kész?
De nem vagytok.
Ti ti vagytok.
És itt vagytok, velünk, pont most.
És szeretünk ezért titeket.
Mi is szeretünk!
A szám címe: „Quote Me.”
Egy, két, há’, négy.
„Judith.”
- Halló? - Üdv. Judith?
- Igen. - Üdv, Judith. Itt Josh.
- Hogy van ma? - Jól.
Judith, kérdezhetek valamit? Szeretne pénzt spórolni?
Ez itt nagyon jó értékeléseket kapott.
Tudod, fizetnek érte, hogy jó értékeléseket írjanak a netre.
Igaz, de el szoktam olvasni. Ezek kóserek voltak.
- Nem tudom, hogy hiheted kósernek. - Mert elolvasom.
Tudom. Látom, amikor olvasod.
Hogy akarod eldönteni?
Aha, szóval én vigyem a balhét?
Nem tudom, mit vársz, mit csináljak.
Azt várom, hogy felnőtt legyél, és hozz döntést.
Oké. Mit szólsz ehhez?
- Ez ugyanaz, baszki. - Ja.
Atyaég. Josh, irtó idegesítő vagy!
Keresd meg Sophie-t. Az a zsiráf.
Nem volt más választásunk.
Nem tudtunk mit enni.
Veszélyben érezte az életét?
Napokig nem ettünk. Meghaltunk volna.
- Haldokoltunk. - Tudom, és sajnálom,
hogy ezen mentek keresztül.
De hogy menedékjogot kapjanak az USA-ban,
nekem bizonyítanom kell, hogy az üldöztetéstől féltek.
Ha nem, akkor segíthetek munkaengedélyt szerezni itt Kolumbiában.
Oké?
Szóval, úgy érezte, hogy veszélyben van az életük?
- Igen. - Igen. Jó.
Köszönöm.
- Hogy is hívják? - Astrid.
Astrid. Érdekli, hogy ez a hihetetlenül tehetséges csapat mennyi pénzt
keresett a cégnek, Astrid?
Elég nagy szám.
- Akarja tudni, mennyi? - Hű. Oké.
Ugyan! Olyan jó kimondani!
Mi volt a végső szám? Hetvenhat mennyi?
Hetvenhat, négyszázötven.
76 450 000 dollár. A mindenit! Az nagyon sok ház!
Astrid, nem örül együtt
ezekkel a keményen dolgozó, sikeres emberekkel?
Nagyon örülök mindannyiuknak. Gratulálok.
Ez nagyon édes volt. Köszönöm, Astrid.
- Csirió, emberek. - Csirió!
Igen.
Peter, neked melyik volt a kedvenc részed? Ki vele.
Nekem egyre azon jár az eszem, ami tavaly augusztusban történt.
Biztos tudod, mire célzok.
- Abszolút. - Ó, istenem.
Majdnem kútba esett az egyezség.
Kútba is esett volna, ha nem jön a Wilson az utolsó percben,
hogy megmentse a tudjátok minket.
- Néha szerencséje van az embernek. - Így, így.
- De micsoda hullámvasút volt. - Bocs, öregem, de várjunk, ácsi.
- Ne becsüld alá magad ennyire. - Hogy érted?
Szerencsének állítod be a győzelmet.
Azt mondtad, szerencse nélkül nem lett volna meg. Ez nem igazságos.
Csak azt mondtam…
Talán nem úgy gondoltad, de számítanak a szavak, úgyhogy tisztázzuk.
Nem azért pezsgőzünk itt ma mi négyen, mert szerencsénk volt, igaz?
Két évig a belünket is kidolgoztuk, csak ezért az üzletért hajtottunk.
Tudom, milyen keményen melóztál. Vagyis…
Ez az üzlet soha nem esett volna kútba, mert nem hagytuk volna kútba esni.
Rázós volt az augusztusunk? Igen, az volt.
És a Wilson megoldotta? Igen, meg.
De ha nem oldotta volna, akkor kitaláltunk volna valami mást,
mert a győzelemre játszottunk.
Köszönöm, Astrid.
Tudjátok, kik beszélnek szerencséről? A szerencsejátékosok és a vesztesek.
Bocs. Tudom, elég keményen hangzik, de igaz.
Ha azt hallod: „Kútba esett az üzletem. Baromi pechem volt,”
az illető egy vesztes.
És mi négyen egyértelműen nem vagyunk vesztesek.
És ezt 76 millió új barátunk bizonyítja a bankszámlánkon.
Annyira büszkék lehettek magatokra!
Nem akarom, hogy azzal menjetek ma haza, hogy: „Ó, mázlink volt.”
Azt akarom, hogy azt a csodás dolgot érezzétek,
amit tényleg a győzelem okoz.
Azt akarom, hogy biztosan tudjátok,
bármiféle kétely nélkül,
hogy ma azért nyertünk, mert kiérdemeltük.
Erre iszom.
- Üdv, Astrid. - Minden rendben van?
Ez életem legjobb napja.
Mármint lecsúszott pár pohárka.
Igen, az a helyzet, hogy egyénfüggő, ki hogy bírja.
Én elég jól.
De fizetni akartam egy kört itt mindenkinek.
Nem, mert, ide hallgasson, ez számomra különleges pillanat.
Az életem ma megváltozott, mert már gazdag vagyok.
Mától kezdve.
Kurva gazdag vagyok. Nem születtem annak, de már az vagyok.
És itt ma este az összes ember kedves nekem,
mert ők voltak itt velem, amikor megtörtént.
Úgyhogy… fizetnék nekik egy italt.
Ez igazán nagylelkű, de sokan vannak itt.
Nem is lát mindenkit.
Ja, nem. Ez a lényeg. Én akarom, hogy nagy legyen a cech.
Egy röhejesen nagy számlát akarok, és úgy kifizetni, hogy nem érdekel.
Ezt az élményt akarom átélni most.
Tudna… Tudna segíteni?
Mit akar rendelni nekik?
Don Juliót.
Rendben, megyek, és összeszámolom őket. Biztos, hogy mindenkinek kér egyet?
Minden léleknek az egész vendéglátó-ipari egységben.
Maga vicces.
Ó, várjon. Még egyet akartam kérdezni.
- Igen? - Mit csinál holnap?
Mert elrepülök valahova egy tengerpartra,
és szerintem el kéne jönnie velem.
- Hadd vigyem ki mindenkinek a Don Juliót. - Nem. Komolyan mondtam.
Barátom van.
És mennyit keres egy évben?
- Uram… - Nem. Mennyit keres?
Azt hiszem, kicsit sokat ivott ma este. Óvatosan hazafelé.
Kurvára ne fordítson nekem hátat!
- Hé! Azt kérdeztem, mennyit keres! - Uram.
Mennyit keres?
- Mennyit keres? - Uram!
Szállj le rólam! Azt mondtam, szállj le, baszd meg!
Mennyit keres, te büdös kurva?
Josh, lassíts.
Csak nem akarok elkésni.
Nem vagyunk késésben.
Te mindig rohansz mindenhova,
és mindig egyből el akarsz jönni, ahogy odaérsz.
Oké, de ez nem csak rám igaz. Mindenki ilyen.
Te kicsit ilyenebb vagy.
- Csak ma szűk az időkeret, úgyhogy… - Tudom, tudom, tudom.
Mondtad, hogy legyen kész?
Az ajtó előtt fog várni, de azt hiszem, nehéz reggele volt, úgyhogy…
Tuti az volt.
Ne csináld. Ő…
Tudod, hogy rájár a rúd.
- Lehet. - Le…
Hogy érted, hogy „lehet”?
Nem tudom. Úgy értem… Tudom, hogy rájár.
Csak úgy tűnik, hogy mindenre ez a kifogása.
Hogy neki semmi nem jött össze, neked minden összejött.
Ja. De nekem tényleg összejött.
Itt vagy te.
Ez a fiú hátul.
És azok a lábak.
Nézd csak meg. Annyira dundik.
Jó kis duci baba.
És biztonságban van.
Ezért is akarom, hogy lassíts.
Oké. Lassítok.
Csak hogy tudd, nem azért, mert te mondtad, hanem megjöttünk.
- Azt hittem, azt mondtad, hogy kint vár. - Igen.
- Tudom, bocs. - Szia.
Szia. Egy tiszta ruhám sincs.
Az volt, hogy a hölgy, aki szemben lakik, a 44-es lakásban,
mindig a szárítóban hagyja a szarjait. Két órája szóltam, hogy használnom kell,
mire ő: „Vedd ki a cuccomat. Tedd a gépre.”
Mire én: „Baszki, nem fogok rád mosni.”
- Úgyhogy most itt állok. - Ja. Nevetséges.
- Aha. - Nem jössz el ebben, amiben vagy?
- Ebben nem mehetek. - Szerintem de.
Miért kell mindig ellentmondanod?
Sajnálom, hogy ellentmondtam. Csak most létfontosságú az időzítés.
Oké, haver. Ne beszélj velem ezen a kimért hangon.
Mintha te lennél észnél,
- én meg hisztiznék? - Beth…
- Vágom, hogy már apuka vagy… - Hé!
Vagy velem jössz, vagy egyedül csinálom. Mit választasz?
Ez jó volt.
Jó. Menjünk.
Ez működik a feleségeddel?
Forog a gyomrom. Nem akarom ezt csinálni.
Pedig megcsináljuk.
Oké.
Atyaég. Olyan lehangoló nő.
- Nem, nem az. - De igen. Irtó lehangoló.
Josh, tényleg lehangoló.
Szia, anya!
- Mi ez? Miért vagytok itt mind? - Mondtam, hogy átugrunk.
Tudom. De mit keresnek itt a többiek?
Jacob jól van?
Igen, Jacob jól van. Látod?
Bejöhetünk?
- Miért? - Anya, csak engedj be minket.
Beszélni akarunk veled…
mert aggódunk miattad.
És ez már így van egy ideje.
Szerintünk el kell hagynod apát.
- Mi ez? Családi ítélőszék? - Nem… Tudod…
Deresre húztok egy kisbaba előtt?
- Anya, nem érdekli. - Engem igen!
Az unokám ne hallgasson ilyeneket.
Oké. Oké.
Bocs, hogy félbeszakítalak, de megindult a tejem.
- Oké. Nagyon jó. - Jesszus, de durva!
Mié… Nem tudnál? Nem durva. Gyönyörű.
Folyik a lé.
Nagyon drága vagy, de hoznál egy papírtörölközőt?
- Igen. - Elfogyott.
Komolyan?
Igen. Mi van…
Tessék, szalvétám van.
Kényelmes ott nektek?
- Teljesen. Köszönöm. - Jó.
Oké, akkor gondolom, el kéne hagynom apátokat,
mert nincs papírtörölköző a házban.
Kábé.
Végeztem. Eleget hallottam. Elmondtátok, amit mondanotok kellett.
Nem, még sok mindent kell mondanunk.
Nem hagyom el apátokat, világos?
Úgyhogy ha Jacob befejezte, menjetek el,
mert bármelyik pillanatban hazaérhet.
Nem, nem fog. Úgy időzítettünk.
Éppen a Barone’sban van Hallal és Dottal.
A Jeopardy!-t nézi.
És sok időnk van a játék utolsó kérdéséig.
Oké, ez igaz.
Ha most elhagynám Artie-t, akkor meghalna.
Anya, ezt nem tudhatod.
De, tudom!
Oké, de ez nem is róla szól. Hanem rólad.
Egy barátod sem maradt miatta.
Semmi pénzed nem maradt miatta.
Nincs másod, csak ő.
- Neki meg csak én. Szüksége van rám. - De mi lesz a te igényeiddel?
Hogy mertek idejönni, és ezt csinálni?
Azért maradtam ebben a szar életben, mert azt gondoltam, nektek így a legjobb.
Nézz csak magadra. Hogy hová jutottál.
Csodás egyetemi tanár vagy. Mindjárt véglegesítenek.
A feleséged csodálatos nő. Van egy egészséges gyereketek.
Szerinted mindez megtörténik, ha csonka családban nősz fel?
Na és én?
Nekem ebből semmim nincs.
Hát, te más eset vagy.
Oké, csúcs.
Én sem voltam túl stabil, miközben felnőttem.
Apával élni ijesztő volt.
Hát, rosszabb lett volna, ha egyedülálló anya vagyok.
Mindkettőtök élete teljesen más lett volna.
Előfordulhatott volna…
Lehet, hogy szopás lett volna!
Pisilnem kell.
Ne, kérlek…
Mindig pisilnie kell, ha nem tetszik neki a szitu.
Tudom.
Anya, kijönnél onnan?
A vécén vagyok.
Igen, de már régóta bent vagy.
Kiderült, hogy más dolgom is van.
Szó szerint bezárkózott a fürdőszobába.
Persze, hogy bezártam az ajtót. Vécére jöttem.
De nem zárkóztam előletek a vécébe.
Mennyi az idő?
- Kezd késő lenni. - Baszki.
Az biztos, hogy soha nem végzek, ha itt ácsorogtok az ajtó előtt.
Mióta van bent?
Huszonegy perce.
- Mennyi van még az utolsó kérdésig? - Már vége.
Csak kivárta, baszki.
Itt vagyok.
Szeretném, ha tudnátok, hogy értékelem, amit csinálni próbáltok.
- Mert szeretünk, anya. - Tudom.
Mit mondasz neki?
Nem, ti mit mondtok neki?
Drágám, figyelj rám, biztonságban vagyok, érted?
Van mit enni. Van generátor. Addig tudok maradni, amíg csak kell.
Igen.
Nem tudom pontosan, de egyből szólok, ha hallok valamit.
Igen, hidd el. Biztonságban vagyok.
Igen, tudom.
A városban legtöbben nem ilyen mázlisták.
Én is szeretlek.
Ragyogj, ragyogj, kis csillag
Bárcsak…
Engedd el a kicsikémet!
Taco kedd.
Hahó! Hát eljöttél.
- Szia. - Úgy örülök, hogy látlak.
- Én is. - Táncoljunk?
Azt hittem, sose kérdezed meg.
Hahó. Szia.
Én akkor…
Tudtam, hogy beütötte a fejét, érted, de én…
Jól volt. Úgy tűnt, érted.
Haza is vitt minket, gond nélkül.
Tudhattam volna, érted.
Tudhattam vol… Sajnálom. Tudhattam volna. Ő a barátom.
Nem a te hibád. Ne okold magad.
Jó, ez csak… Szaros balszerencse.
Tudhattam volna. Sajnálom. Sajnálom.
Szerintetek pipa lenne, hogy iszunk a tiszteletére?
Nem.
Nem, nem hinném, hogy az lenne.
- Soha nem ítélt el, ha ittam egyet. - Komoly? Ez vicces.
Nála gáncsoskodóbb alakot nem ismertem.
Kivéve téged, anya. Bocsi.
Higgyétek el, mindent tudok erről. Mindent utált.
Amikor… kilépett a bandánkból, és tanítani kezdett,
én meg csináltam tovább a zenélést…
Mindig azt gondoltam, hogy elítél érte.
De így visszanézve
azt hiszem, hogy csak gondoskodni akart rólam a maga módján.
Sokszor csinálta ezt.
Aggódott értem.
Talán csak nem akarta, hogy rossz döntést hozzak,
aztán egy nap arra ébredt, hogy a rossz életet éli,
és azon gondolkodott, hogy jutott oda, érted?
Legtöbbször nincs is választásunk. Csak azt hisszük.
Ja. Azt hiszem, én is ezért énekelek még.
Hát, erre igyunk.
Úgy bizony.
Szerintem gyönyörű hangod van.
- Tényleg? - Abszolút.
Köszi, Ruthie.
Ó, édesem. Ne nekem köszönd. Ez az igazság.
Annál a pitty-putty-putyurgó lármánál biztos jobb,
- amit Joshua a számaiból csinált, nem? - Mi?
A putyurgó… a pitty-putty izék.
- A puttyogás… Mi volt az? - Nem tudom.
Oké.
Jól van.
2020. MÁRCIUS 2, HÉTFŐ
Tíz perccel múlt nyolc. Mindenki befejezte a reggelit?
Te még eszel. Ne kapkodj. Azért nem baj, ha elkezdjük?
- Nem. Mehet. - Klassz.
Mindenki megvan? Rajta vagytok? Én ma nagyon rajta vagyok.
Jó nap lesz. Sok mindent fogunk csinálni. Kész vagytok?
Egy újabb nap illan el, megfakultál
- Rajtunk - Rajtunk is túl
Sosem maradtál ott, ahol helyed volt
A szerelemnek idő kell
Az enyémet ne lopd tovább
Légy őszinte
Soká voltál távol
- Oly távol - Távol
- Megfakultál - Rajtunk is túl
Sosem maradtál ott, ahol helyed volt
A szerelemnek idő kell
Az enyémet ne lopd tovább
- Őszinte, őszinte - Légy őszinte
Soká voltál távol
- Oly távol - Távol
A feliratot fordította: Speier Dávid