"I min Faders hus finns många rum.
Om det inte vore så,
skulle jag då ha sagt er att jag går bort för att bereda plats åt er?
Och om jag än går och bereder plats åt er,
skall jag komma tillbaka och ta er till mig…
…för att ni skall vara där jag är."
"Låt inte era hjärtan oroas."
-Ingen kom. -Inte då.
Jag trodde bara att fler skulle dyka upp.
Folk älskade väl honom?
Jo. Givetvis. Det är bara… Med flyg och allt.
Jag har mat för hundra pers, för fan.
-Jag är säker på att det blir uppätet. -Visst, tack.
Jag vet att han är borta, men det känns som att han är här.
Varför skulle han inte vara här nu?
Men nej, jag fortsätter titta runt.
Jag förstår.
Den sista natten, var han… lycklig?
Visst.
i slutet av kvällen, efter…
-Efter slagsmålet. Är det vad du menar? -Precis.
Men efter det käkade vi lite,
och han skämtade runt, och han…
Han verkade glad.
Men var han glad på partyt? Njöt han av livet?
Ja.
Vem pratade han med då?
-Han fick väl in några slag? -Jo då.
-Och han föll och slog huvudet? -Exakt.
-Hur länge var han nere? -Älskling.
Inte så länge. Han steg upp direkt.
-Och han verkade inte annorlunda? -Nej.
Såg hans pupiller annorlunda ut?
-Jag kollade inte. -Sluta.
-Jag vill bara förstå vad som hände. -Jag tror inte att vi kan förstå.
VICTOR ALLT OKEJ?
Och jag vet inte hur länge till han lever.
Vi borde kanske komma på besök.
Föräldrarna var där.
NEJ
Han tittade på tv med dem.
Han ville se ett Tony Robbins-seminarium när han väl flyttat till Kalifornien.
-Jaså? -Ja.
Undrar om han nånsin såg ett.
Jag vet inte. Han sa aldrig nåt.
Okej. Han hade väl nämnt det om han gjorde det.
Jag antar väl det. Tony Robbins fans pratar mycket om honom.
Han ville alltid se Tony Robbins och… nu får han aldrig det.
Tony Robbins är väldigt storvuxen.
Jag vet.
Han hade tur att ha dig som vän.
-Så hur länge har du… -Förlåt. Jag bara…
Visst.
Ursäkta.
Hej.
Det här är konstigt.
Ja.
Jag vill inte gå in dit igen.
Inte jag heller.
Jag kommer att sakna honom.
Ja, jag med.
Han var min enda verifierade vän.
Undvek du mig där inne?
Jag visste inte om du ville prata.
Jag tror du inte visste om du ville prata och beskyller mig för det.
Okej, förlåt.
Det är lugnt. Förlåt, förresten. Jag måste inte vara…
-Gud. -Det är okej.
Nej. Det är en uppfuckad dag.
Det är det.
-Hur dog han egentligen? -Han slog huvudet.
-Tror du verkligen det? -Vad menar du?
Tror du inte att han tog sitt liv?
Vad fan säger du?
Jag vet inte. Förlåt. Det är bara så skumt.
Vad är oddsen?
-Det händer vid huvudskador. -Nej.
Jag menar hela grejen.
Vi var inte ens vänner i high school, sen råkade vi flytta till LA samtidigt.
Han råkar träffa dig där.
Han presenterar oss, och vi blev vad vi än var.
På grund av vadå? Honom? Dax Peterson?
Från algebra 2?
Och nu är jag på hans begravning?
Vad fan?
Det måste betyda nåt. Det kan inte vara slumpen.
Jag tror det är det.
Visst.
-Solen tittade fram. -Tack och lov.
-Vad tittar du på? -Inget.
-Jo, vad tittar du på? -Du brukar inte ha håret uppsatt.
Nej. Är det bra?
Bara en iakttagelse.
Hur är läraryrket?
Bra.
-Och? -Vad?
-Jag menar, jag… -Varför frågar du?
För att jag är intresserad.
Okej.
Ärligt talat är det härligt.
Det är frustrerande ibland, men jag stiger upp varje morgon
och jag vet vad jag gör och varför.
Det känns bra.
Wow. Det är toppen. Kul att höra.
-Är det? -Ja.
-Varför måste du säga det? -Vad?
Det får mig att verka hemsk.
-Jag menade inte… -Josh,
självklart vill jag att du ska vara lycklig.
Förlåt.
-Flyger du tillbaka ikväll? -Ja, kl 22.
-Kul. Jag har varit på den. -Ja. Du då?
Nej, imorgon. Jag borde passa på att träffa föräldrarna.
På tal om det… Jag borde gå.
Jag lovade att handla åt mamma.
Okej. Hälsa från mig.
Du får komma över om du vill.
Jag borde nog kolla efter ett tidigare flyg på flygplatsen.
Det finns inget.
Ja, jag vet.
Det här senaste året har varit tufft.
Cosmo dog nästan fyra gånger.
Varje gång opererades han på nytt och sen lever han igen.
-Är det inte grymt? -Nej, hon behöver honom.
Vore det inte bättre för katten att bara…
Jag vet. Men han betyder allt för henne.
Frank då?
Jag tycker synd om henne.
Hon är så sorglig. På riktigt.
Hon älskar den där katten så mycket.
Bara tanken på att hon vaknar och Cosmo…
-Herregud. -Så ja.
-Förlåt. -Det är okej.
Det där kändes så bra.
Du borde göra det. Gråta ut.
Det är lugnt.
Kom igen. Det gör dig gott.
-Jag tror inte att jag kan. -Ursäkta. Jag såg vad som hände.
Mår du bra? Besvärar han dig?
Ja, det gör han.
Ska jag ringa nån?
Kanske.
Det är inte roligt.
Det är klart att det är. Kom igen.
Din min.
Det var därför jag ville härifrån.
Ingen kan ta ett skämt.
Det där hade nog inte gått bättre i LA.
Nå, du gillade det, så…
-Dejtar du nån? -Jag vill inte prata om det.
Kom igen. Båda undrar det.
Jag är nöjd med att undra och inte prata om det.
Vart är vi på väg?
Sista stoppet. Mammas speciella fruktställe.
Jag är rätt hungrig. Borde ha ätit mer tidigare.
Det fanns mat för hundra pers.
Jag hörde det.
-Pratade du med hans mamma? -Ja.
Trist.
Det finns kex där bak. För Cheryl måste ha sina kex.
-Får jag ta några? -Visst.
Många sorgliga mammor idag, va? Vad betyder det?
Ingenting.
Hur mår Ruth?
Hon mår bra. Och är…
…undanhållen.
Undanhållen?
Fan också.
-Vill du ha ett? -Smular du ner allt?
Jag städar efter mig.
Jag dejtar inte nån.
-Vadå? -Jag dejtar inte nån.
Okej.
Jag har nästan dejtat några.
Ja.
Samma här.
Det är patetiskt. Ingen gillar mig.
Jag trodde apparna vore nåt för dig. Du är så ohotfull.
-Tack. -Vasse.
-Jag får många matchningar. -Jag sa ju det.
Fast de flesta människor svarar inte ens.
Vad hade den för fel?
Den var dålig. Vad menar du med "människor"?
-Kvinnor. -Kollade bara.
Visst. Jag vet inte om oändligt med val skulle hjälpa.
-Vad hade den för fel? -Vilken?
-Den du just höll i. -Åh nej. Nej.
FÄRSKA GRÖNSAKER & FRUKT
Seriöst? Vad spännande.
Det är det. Jag har fått mycket god respons.
Jag ska ut på turné i några månader.
-Wow! -Köpte en kass skåpbil och allt.
Den har fungerande vindrutetorkare.
De hade varit bra att ha.
Men då hade vi inte tillbringat helgen i Austin med Gabriel och Elena.
-Gabriel och Elena. -Ja, sexgalningarna.
När jag tänker på det gillade de nog inte ens vår musik.
Visst gjorde de.
-De råkade bara gilla våra kroppar med. -Du tycker att det var en bra idé.
-Ja. -Jag kunde inte.
Du är homofob.
Det är inte homofobiskt att inte vilja ha sex med en kille.
-Du skulle inte ha det. -Jag tror att han ville det.
-Nej, han ville titta. -På dig och mig?
Och henne.
Verkligen?
-Jag trodde det. -Fan.
-Jag hade ingen aning. -Wow, du dabbade dig.
Men grattis till albumet. Det är toppen.
Tack.
Det tog ett tag, men…
Jag tror att jag hittade mitt eget sound.
Jag måste se dig live nån gång.
Absolut. Gärna.
Du då? Spelar du än?
-Vi måste inte prata om det. -Det är okej. Jag spelar.
-Jaså? -Du vet, det gör jag alltid.
Ja, jag vet.
Förlåt, men du sa att du inte hade spelat.
Det var länge sen. Precis efter att vi gjorde slut.
Okej.
Ja, jag har…
…gjort nånting.
Jaså? Hur låter det?
Hallå. Är allt okej?
Ja, förlåt.
-Det har varit stressigt. -Ja.
Du, förlåt. Jag har…
…haft ångest.
Det är okej.
Förlåt. Jag måste…
-…ta en promenad. -Okej.
-Vi lastar av, så kör jag dig till flyget. -Åh, nej, du måste inte.
Men jag vill.
Det är kul att se dig.
Ja. Det är kul att se dig med.
Josh?
Herregud. Är det du?
Hej, Cheryl.
Kom ut och ge mig en kram!
Nej. Mamma, vi lastar bara av,
-så kör jag Josh till flyget. -Nej.
Frank! Josh är här!
De här äpplena är hemska.
Ni måste se vad ni köper.
-Sluta. -Lyssna inte på henne.
-Kul att ses. -Detsamma.
-Se där. Du blev gammal till slut. -Tyst.
Vadå? Han vet vad jag menar. Du är inte gammal egentligen.
Du har resten av livet kvar. Inte som jag.
-Senaste nytt. -Vad nu då?
Det är det jag menar.
Världen brinner ner och alla lever korkade liv.
Hör du vad jag får utstå?
Känner du lukten? Hemsk.
Dygnet runt, varje dag.
Hur mår Cosmo?
Inte bra. Men han är en kämpe.
Tack för att du frågar.
Vad jag saknat dig.
Mamma.
Jag saknar dig med.
-Mamma. -Nej, seriöst.
Om ändå det vore under bättre omständigheter.
Så hemskt. Jag tänker bara på hans mor.
Ja.
-Vad vill du ha? -Vi borde åka.
Josh kommer inte ut hit utan att få nåt i sig.
Vad vill du ha?
-Har du fruktdipp? -Sluta nu.
Det vet du.
-Du vill inte ha det. -Jo då.
Josh älskar min fruktdipp.
-Vad gott. -Ibland slevar jag i mig den.
-Eller hur, Frank? -Ja.
-Minns du när du lärde dig innehållet? -Nu igen?
Det var roligt. Säg det igen.
Processad ost och vispgrädde. Hur kan två fel bli så rätt?
Jag behöver mer vin.
Jag saknar inte att jobba. Bara gemenskapen.
Det blir lätt ensamt. Och nyheterna är så trista.
Vi måste hålla fast vid varann, för det är allt vi har.
Tappar vi taget, blir vi vilsna.
Som i er låt. Den var så fin.
-Vad hette den jag gillade, Meg? -"Den" hon gillade.
Vi kan väl lyssna på den?
-Nej, vi borde inte. -Kom igen. Den är toppen.
-Den borde ha gjort mer för er. -Mamma. Nej.
-Här är den. -Mamma. Snälla.
Vilket nummer, Josh?
Spår sju. Men Megan har rätt.
Vi borde inte lyssna på den.
Jag älskar den. Man rycks bara med.
Ännu en dag går Och du bleknar
Din röst är så vacker, Meggie. Ändå sen du var liten.
De säger att kärlek tar tid Så varför slösade du min, baby?
Var ärlig nu
Varför kunde ni inte ha löst det?
Mamma, för i helvete!
Jag kan inte fatta att du gör det här nu.
Jag förstår henne inte.
Det är svårt att höra sig själv.
Hon säger alltid att jag inte stöder hennes karriär nog.
Men när jag spelar hennes musik blir hon upprörd.
Hennes gamla musik.
Men det är allt hon har.
Jag menar…
Hon pratar jämt om sitt nya album.
Typ att hon jobbar på den, och sen är den klar,
men sen är den inte klar. Jag får höra den snart,
men sen får jag aldrig det. Hur lång tid har gått?
Ingen aning.
Jag oroar mig för henne.
För hon är 31 och det…
För en kvinna…
Man kan inte vara bartender för evigt.
Du var förnuftig.
Jag sa åt henne att gifta sig med dig nån gång.
Ni kan inte vara förlovade för alltid, och ni var bara så bra ihop.
Shit! Cheryl, mår du bra?
-Jag ska ge dig nåt att tvätta av dig med. -Vad har du för fel?
-Det är inte mitt fel. -Vems är det då?
-Här. -Det behövs inte.
Frank och jag fixar det.
Vad fan åt du till lunch?
Hjälp mig bara!
-Josh, sluta. -Det är okej.
Inte du. Det är äckligt.
Får mig att vilja spy med.
Håll käften!
Ja?
Hej.
Så, din mamma spydde just upp fruktdipp.
-Va? -Förlåt. Det är inte roligt.
Ja.
Inte ens på toan. Bara rakt över sig själv,
bordet, golvet och allt.
-Herregud. -Japp.
-Herregud. -Men din pappa vaknade åtminstone.
Det är bra.
Nej.
Dax dog.
Vi borde inte bli förvirrade.
Tänk om vi inte är det?
Jag kan inte göra det igen.
Okej.
Varför stack du?
-Inte nu. -Du borde säga det till mitt ansikte.
Jag har sagt det till ditt ansikte. Många gånger.
Du lämnade mig innan jag lämnade dig.
Det var du som bestämde dig för att ge upp allt som vi hade byggt upp i sex år.
-Du pratade inte med mig om det. -Vadå?
Det enda vi nånsin pratade om var det vi byggde.
Ja, och sen slutade du.
En dag sa du att vi inte har ett band längre.
-Att det är över. -Det var över.
Om du trodde att bandet var på väg nånstans så inbillar du dig.
Visst.
Förlåt. Jag ville inte det heller.
Men vid nåt skede, du vet…
Vi sa att det var dags att växa upp.
Att vi ville bilda familj.
Jag gjorde bara det jag trodde att jag måste göra.
Och när jag gjorde det…
…ville du inte ha mig längre.
Du ville inte ha en vanlig kille med ett jobb.
Gör inte så där.
Få mig inte att låta som ett ytligt rövhål.
Jag lämnade dig inte för att du blev lärare,
utan för att jag trodde att jag gjorde det jag älskar med den jag älskar.
Älskade.
Men tydligen inbillade jag mig bara.
Det var inte vad jag menade.
Jag försökte göra det som var bäst för oss.
Nej, du försökte göra det som var bäst för dig.
När jag fortsatte göra det ensam
fick du mig att känna mig så ynklig.
Som en dum liten tjej som…
…inte förstod lika bra som mannen.
Jag sa aldrig att du var dum.
-Jag vet. -Aldrig.
Du var så säker på dig själv.
Sättet som du ser världen
är det enda sättet som den kan existera på.
Du tror fortfarande att du har rätt.
Du tänker det nu.
Vet du hur ont det gör?
Personen du älskar borde tro på dig.
Och du trodde aldrig att jag kunde göra det.
Jag tror inte att nån kan göra det.
Undertexter: Borgir Ahlström