„Az én Atyám házában sok hajlék van;
ha nem így volna,
vajon mondtam volna-e nektek, hogy elmegyek helyet készíteni a számotokra?
És ha majd elmentem, és helyet készítettem nektek,
ismét eljövök, és magam mellé veszlek titeket,
hogy ahol én vagyok, ott legyetek ti is.”
„Ne nyugtalankodjék a ti szívetek.”
- Senki sem jött el. - Nem.
Azt hittem, többen jönnek el.
Az emberek szerették, nem?
De. De, persze. Csak, tudja… A repülés, meg minden. Csak…
Száz emberre készültem kajával, bassza meg.
Biztos, hogy mindet megeszik valamikor.
Ja, köszi.
Tudom, hogy eltávozott, de olyan érzés, mintha itt lenne.
Mert miért ne lenne itt pont most?
De nem, egyfolytában keresem.
Érthető.
Az utolsó éjszakája… boldog volt?
Persze.
az éjszaka végén, miután…
- A bunyó után. Arra gondol? - Igen, a bunyó után.
De azután, tudja, még kajáltunk,
és ő viccelődött, és ő…
Tényleg boldognak tűnt.
De a bulin, ott boldog volt? Élvezte az életét?
Igen.
Kikkel beszélt a bulin?
- Azért bevitt pár ütést? - Igen, bevitt.
- És elesett, és beverte a fejét? - Úgy van.
- Meddig volt a földön? - Drágám.
Nem olyan sokáig. Rögtön talpra állt.
- És nem viselkedett másképp? - Nem.
A pupillája megváltozott?
- Nem vettem észre. - Elég.
- Csak meg akarom érteni, mi történt. - Nem hinném, hogy megérthetjük.
JÓL VAGY?
És nem tudom, milyen sokáig fog még élni.
Talán meglátogathatnánk.
Ott voltak a szülők.
NEM
Ott ült velük, és nézte a tévét.
Azt mondta, hogy el akar menni egy Tony Robbins szemináriumra,
ha majd Kaliforniába költözik.
- Tényleg? - Igen.
Vajon eljutott egy Tony Robbins szemináriumra?
Nem tudom. Sosem említette.
Értem. Szerintem említette volna, ha eljut.
Ja, gondolom. A Tony Robbins hívek sokat emlegetik Tony Robbinsot.
Mindig el akart menni Tony Robbinsra, és… most már sosem fog.
Tony Robbins nagyon nagydarab ember.
Tudom.
Látom, nagyon szerencsés volt, hogy te voltál a barátja.
- És te mióta… - Bocsánat, csak…
Ó, persze. Persze.
Nagyon sajnálom.
Bocs.
Szia.
Ez fura.
Az.
Nem akarok megint bemenni.
Én sem.
Nagyon fog hiányozni.
Ja, nekem is.
Az egyetlen hitelesített profilú spanom.
Kerültél engem odabent?
Csak nem tudtam, akarsz-e beszélgetni.
Szerintem azt nem tudtad, te akarsz-e beszélgetni, és kivetíted rám.
Oké, bocs.
Semmi baj. Sőt, én kérek bocsánatot. Nem kéne ilyennek lennem… Én…
- Istenem. - Semmi baj.
Nem. Ma nagyon elbaszott nap van.
Az van.
- Igazából hogy halt meg? - Beverte a fejét.
- Szerinted tényleg ez történt? - Hogy érted?
Nem gondolod, hogy megölte magát?
Miért mondasz ilyet?
Nem tudom. Ne haragudj. Csak ez annyira random.
Mennyi az esélye?
- Nem, ilyen fajta fejsérülés előfordul. - Nem.
Én az egészről beszélek.
Nem is voltunk barátok gimiben, aztán mindketten ugyanakkor költöztünk L.A.-be.
Véletlenül találkozott veled.
Bemutatott minket egymásnak, és velünk meg az lett, ami lett, bármi is volt.
És az egésznek mi volt az oka? Ő? Dax Peterson?
A harmadikos matekról?
És most itt vagyok a temetésén?
Mi a fasz?
Ez csak jelent valamit. Ez nem lehet véletlen.
De, szerintem az.
Igen.
- Kisütött a nap. - Hál’ isten.
- Mit nézel? - Semmit.
Ja, de tényleg mit nézel?
Általában nem hordod feltűzve a hajad.
Nem. És jól tettem?
Ez csak egy megfigyelés.
Milyen a tanítás?
Jó.
- És? - Mi az?
- Vagyis én… - Miért kérdezed?
Mert kérdezem. Érdekel.
Oké.
Mármint komolyan szeretem.
Néha frusztráló, de felkelek mindennap,
és tudom, mit csinálok, és miért csinálom.
Jó érzés.
Hű, ez klassz. Nagyon örülök, hogy ezt hallom.
- Tényleg? - Igen.
- Miért kellett ezt mondanod? - Mi az?
Úgy állítod be, mintha szörnyű lennék.
- Nem úgy értettem… - Josh.
Nyilván örülök, ha boldog vagy. Szeretném, ha boldog lennél.
Bocs.
- Még ma este visszarepülsz? - Aha, a tíz órással.
- Vicces, ismerem azt a járatot. - Ja, és te?
Nem, csak holnap.
Gondoltam, ha itt vagyok, megnézem anyámékat.
Apropó, mennem is kéne.
Megígértem, hogy vásárolok anyámnak.
Oké. Mondd, hogy üdvözlöm.
Ha ráérsz, jöhetnél.
Asszem, inkább kimegyek a reptérre. Hátha van korábbi járat.
Nincs.
Ja, tudom.
Ez az év őszintén szólva nagyon durva volt.
Cosmo négyszer majdnem meghalt,
és anyám mindig újra megműtteti,
és akkor tovább él.
- Ez nem kegyetlenség? - Nem, szüksége van rá.
Nem lenne jobb a macskának, ha csak hagynátok…
Értem. De neki ez a macska a világ.
Ő a mindene.
Na és Frank?
Sajnálom anyámat.
Végtelenül szomorú nő. De tényleg az.
Annyira szereti azt a macskát.
A puszta gondolat, hogy felébred, és Cosmo…
- Istenem. - Semmi baj.
- Sajnálom. - Semmi baj.
Hű, ez nagyon jólesett.
Ezt kéne tenned. Sírnod kéne.
Megvagyok.
Rajta. Jót tenne neked.
Szerintem ha akarnék, sem tudnék sírni.
Elnézést. Láttam, mi történt.
Jól van? Háborgatja önt ez a férfi?
Igen, háborgat.
Hívjak valakit?
Talán.
Ez nem vicces.
Evidens, hogy vicces. Ne már!
Az arcod.
Ezért akartam mindig elhúzni innen a halálba.
Senkinek sincs humorérzéke.
Szerintem ez L.A.-ben sem sült volna el jobban.
Hát, neked tetszett. Úgyhogy…
- Jársz valakivel? - Nem akarok veled járásról beszélni.
Ugyan, mindketten erre gondolunk.
Nekem megfelel a rágondolás beszéd helyett.
Hová megyünk?
Ez az utolsó állomás. Anyám kedvenc zöldségese.
Amúgy egész éhes vagyok. Többet kellett volna ennem.
Száz emberre volt kaja.
Tudom. Hallottam.
- Beszéltél az anyjával? - Aha.
Szomorú.
Ó, van hátul Ritz keksz. Mert Cheryl nincs meg Ritz nélkül.
- Ehetek belőle? - Aha.
Sok mostanság a szomorú anyuka, mi? Ez mit jelent?
Nem jelent semmit.
Ruth hogy van?
Jól van. És…
visszafogott.
Visszafogott?
Ó, basszus.
- Kérsz egyet? - Csinálod a kupit, mi?
Majd felszedem.
Nem járok senkivel.
- Tessék? - Nem járok senkivel.
Ó, oké.
Mármint volt pár… majdnem járásom.
Aha.
Az nekem is volt.
Szánalmas. Nem szeret senki.
Azt hittem, hasítasz a randiappokon. Tök nem vagy fenyegető.
- Kösz. - Jobbra húzós vagy.
- Igazából sok matchem van. - Látod?
Ja, csak a legtöbb ember, akivel összerak, sosem válaszol.
Annak mi baja van?
Hogy nem jó. Hogy érted, hogy „emberek”?
- A nők. - Csak kérdeztem.
Ja. Nem tudom, segít-e a végtelen számú lehetőség.
- Azzal mi volt a baj? - Melyikkel?
- Amit megfogtál. - Ó, nem. Azt nem.
FRISS ZÖLDSÉG-GYÜMÖLCS
Komoly? Ez kurva izgi!
Ja. Tök rápörögtem. Volt pár tényleg jó visszajelzés.
Kihagyok pár hónapot a Covellnél, és turnézni fogok.
- Azta! - Vettem egy tré furgont is, meg minden.
De az ablaktörlője működik.
Az nekünk is jól jött volna.
Igen. Bár akkor nem töltöttük volna azt a hétvégét Austinban
Gabriellel és Elenával.
- Gabriel és Elena. - Ja, a két perverz.
Így utólag azt gondolom, igazából nem is bírták a zenénket.
Ó, szerintem bírták.
Csak nagyon bírták a testünket is.
Sajnálod, hogy nem mentünk bele.
- Igen. - Nekem nem ment volna.
Homofób vagy.
Nem homofóbia, ha nem akarok egy pasival szexelni.
- Nem szexeltél volna vele. - Szerintem neki ez volt a terve.
- Nem, nézni akarta. - Nézni téged és engem?
És Elenát.
Tényleg?
- Ja, szerintem. - Baszki.
- Ez nem volt nekem világos. - Hű, elszúrtad, apikám.
De amúgy gratula a lemezhez. Nagyszerű.
Köszönöm.
Ja, eltartott egy darabig, de…
Azt hiszem, találtam egy hangzást, ami csak az enyém, érted?
Megnézlek, ha valahol a városban lépsz fel.
Mindenképp. Kérlek.
Na és te? Zenélsz?
- Nem muszáj beszélnünk róla. - Nem, semmi gond. Ja, zenélek.
- Tényleg? - Tudod, én mindig… mindig zenélek.
Ja, persze, tudom.
Bocs, csak azt mondtad, nem zenélsz egy ideje.
Az régen volt. Rögtön azután, hogy szakítottunk.
Oké.
Ja, csinálok…
Dolgozom valamin.
Igen? És milyen?
Hé. Jól vagy?
Igen, bocs.
- Csak stresszes napjaim voltak. - Aha.
Figyu, bocsi. Voltak…
pánikrohamaim.
Hé, semmi baj.
Bocs. Én most… Kicsit…
- Járok egyet. - Oké.
Kipakoljuk a cuccot, és kiviszlek a reptérre.
Ó, ne… Nem kell kivinned.
Szeretném.
Jó látni téged.
Igen. Téged is jó látni.
Josh?
Uramisten. Te vagy az?
Szia, Cheryl.
Kászálódj ki, és ölelj meg!
Nem. Anya, csak kipakoljuk a cuccot,
- és kiviszem Josht a reptérre. - Nem.
Frank! Josh van itt!
Gyerekek, ocsmányak ezek az almák.
Meg kell nézni, mielőtt megveszitek.
- Elég. - Ne hallgass rá.
- Örülök, hogy látlak. - Én is örülök.
- Nézzenek oda. Végre megöregedtél. - Hallgass.
Mi van? Tudja, hogy értem. Igazából nem vagy öreg.
Még előtted áll az élet. Nem úgy, mint nekem.
- Rendkívüli hírek. - Most mi van?
Na, erről beszélek.
Világégés van, mi meg éljük a hülye kis életünket.
Látod, mit tűrök el?
Érzed? Tök büdös.
Huszonnégy per hétben, egész évben.
Hogy van Cosmo?
Nincs jól. De kitart, mert igazi harcos.
És kösz az érdeklődést.
Istenem, de hiányzol.
Anya.
Te is nekem, Cheryl.
- Anya. - Nem, tényleg hiányzol.
Bár ne ilyen alkalomból látnálak újra!
Istenem, szörnyű. Folyton az anyjára gondolok.
Igen.
- Mivel kínáljalak? - Nem, mennünk kell.
Hé, Josh nem azért jött idáig, hogy ne kínáljam meg valamivel.
Mit kérsz?
- Gyümölcskrém van? - Ne már.
Ismersz. Mindig van.
- Nem is kívánod. - Pedig de.
Josh mindig imádta a gyümikrémemet.
Annyira finom.
Néha kanalazom, nem mártogatom.
- Igaz, Frank? - Bizony.
Emlékszel, mikor megtanultad a receptet?
Megint itt tartunk?
Ja, ez vicces. Mit mondasz?
Velveeta és Cool Whip. Két rossz hogy ilyen finom együtt?
Bort még ide nekem.
Nem hiányzik a munka. Csak a közösség hiányzik.
Magányos az ember. És a hírek szomorúak, szomorúak.
Tudod? Össze kell kapaszkodnunk, mert csak ez maradt nekünk.
Ha elengedjük, elvesztünk.
Mint az a dalotok. Annyira édes volt.
- Melyik volt az? Ami tetszett. - Egy tetszett neki.
Miért nem hallgatjuk meg?
- Ne. Ne hallgassuk meg. - De. Ugyan már. Klassz dal.
Lehetett volna nagyobb siker.
Anya. Ne.
- Meg is van. - Anya. Kérlek.
Hányadik szám volt, Josh?
A hetes szám. De Megannak igaza van.
Nem kéne meghallgatnunk.
Imádom ezt a dalt. Azonnal beszippant.
Egy újabb nap illan el, megfakultál
Olyan szép a hangod, Meggie. Már kis korodban is az volt.
A szerelemnek idő kell Az enyémet ne lopd tovább
Légy őszinte
Miért nem tudtátok összehozni?
Anya, az isten bassza meg!
Nem hiszem el, hogy ezt műveled pont most.
Nem értem őt.
Mindig nehéz magadat hallgatni.
Folyton mondja, hogy nem támogatom eléggé a karrierjét,
aztán meg ideges, ha beteszem a zenéjét.
Ez a régi zenéje.
Hát, csak ez van neki.
Hiszen…
Folyton beszél az új lemezéről.
Hogy ó, még dolgozik rajta, aztán ó, már elkészült.
Aztán ó, még nincs kész igazán. Ó, nemsokára hallhatod.
De sosem hallhatom. És már mennyi ideje?
Nem is tudom.
Aggódom miatta.
Mert 31 éves, és ez…
Egy nőnél…
Örökre nem lehet pultozni, igaz?
Te észszerű voltál.
És mondtam neki, hogy már hozzád kéne mennie.
Nem lehettek örökre jegyesek.
És annyira jók voltatok együtt.
Baszki. Cheryl, jól vagy?
Hozok valamit feltörölni.
Jézusom. Mi ütött beléd?
- Nem az én hibám. - Kinek a hibája, baszod?
- Tessék. - Nem kell megcsinálnod.
Frank és én megcsináljuk.
Mi a fenét ebédeltél?
Segíts már!
- Josh, ne. - Nem gond.
De nem akarom. Undorító!
Kurvára. Én is mindjárt behányok.
Kussolj!
Igen?
Szia.
Szóval anyukád kihányta a gyümikrémet.
- Mi? - Bocs. Ez nem vicces.
Hát ja.
De hogy nem a vécébe. Kihányta, így saját magára,
az asztalra, a padlóra, és mindenhová.
- Úristen. - Ja.
- Úristen. - A jó hír, hogy már apád is ébren van.
Igen, az jó.
Ne.
Dax meghalt.
Nem jó, ha ez összezavar minket.
És ha nem zavar?
Nem léphetek vissza.
Oké.
Miért hagytál el?
Ne csináljuk ezt most.
Nem, a képembe kellett volna mondanod.
A képedbe mondtam. Sokszor, Josh.
Sokkal előbb elhagytál, mint én téged.
Így volt. Te döntöttél úgy, hogy feladsz mindent,
amit együtt építettünk hat éven át.
- Nem beszélted meg velem. - Miket beszélsz?
Sose csináltunk mást, csak arról beszéltünk, mit építünk együtt.
Ja, aztán te leálltál.
Csak közölték, hogy ennyi. Már nincs zenekarunk.
- Hogy vége. - Vége is volt.
Ha azt hiszed, az a banda tartott valamerre, vagy ilyesmi,
az önámítás volt.
Persze.
Sajnálom. Hidd el, én sem így akartam.
De egy bizonyos ponton, tudod…
Hiszen azt mondtuk, hogy ideje felnőnünk.
Azt mondtuk, családot akarunk.
Csak azt tettem, amiről azt gondoltam, hogy ezt elősegíti.
Aztán mikor megtettem…
már nem kellettem neked.
Nem akartál együtt lenni egy normális pasival, akinek állása van.
Ne csináld ezt.
Ne állíts be valami felszínes seggfejnek.
Nem azért hagytalak el, mert tanár lettél.
Hanem mert azt hittem, azt csinálom, amit szeretek, a férfival, akit szeretek.
Szerettem.
De ja, nyilván kurvára áltattam magam.
Nem így értettem.
Azt próbáltam tenni, ami a legjobb volt nekünk.
Nem. Azt tetted, ami a legjobb volt neked.
És mikor én folytattam, és próbáltam egyedül boldogulni,
azt éreztetted, milyen jelentéktelen vagyok.
Mintha egy idióta kiscsaj lennék,
aki nem látja a baljós jeleket, mint egy férfi.
Sosem mondtam ilyet, hogy idióta vagy.
- Nem. Tudom. - Sosem mondtam.
Annyira biztos voltál az igazadban.
Ahogy te látod a világot, Josh, szerinted csak azon az egyetlen módon létezhet!
Még mindig azt hiszed, igazad van. Nézz magadra.
Most is épp ezt gondolod.
Tudod, hogy ez mennyire fáj?
Annak az embernek, akit szeretsz, hinnie kéne benned.
És te sose hittél bennem. Nem hitted, hogy összejön nekem.
Szerintem senkinek sem jön össze.
A feliratot fordította: Speier Dávid