"I min faders hus er der mange boliger.
Hvis ikke,
ville jeg så have sagt, at jeg går bort for at gøre en plads rede for jer?
Og når jeg er gået bort og har gjort en plads rede for jer,
kommer jeg igen og tager jer til mig
for at også I skal være, hvor jeg er."
"Jeres hjerte må ikke forfærdes."
-Der kom næsten ingen. -Nej.
Jeg troede, der ville dukke flere op.
Folk elskede ham da. Ikke?
Selvfølgelig. Det er flyrejsen.
Jeg har mad til hundrede mennesker.
Det skal nok blive spist på et tidspunkt.
Ja, tak.
Jeg ved, han er væk, men det føles, som om han er her.
Hvorfor skulle han ikke være her?
Jeg bliver ved med at lede efter ham.
Det giver mening.
Var hans sidste nat... lykkelig?
Ja.
Sidst på natten efter...
-Efter slåskampen... -Nåh ja, slåskampen.
Efter den fik vi noget at spise,
og han fortalte vittigheder.
Han virkede glad.
Men var han glad til festen? Nød han livet?
Ja.
Hvem talte han med til festen?
-Men han fik nogle slag ind? -Ja.
-Og så faldt han og slog hovedet? -Ja.
-Hvor længe lå han der? -Skat.
Ikke ret længe. Han var hurtigt oppe igen.
-Og han virkede ikke anderledes? -Nej.
Hvad med pupillerne?
-Det lagde jeg ikke mærke til. -Hold op.
-Jeg vil bare forstå, hvad der skete. -Det tror jeg ikke vi kan.
ER DU OKAY?
Jeg ved ikke, hvor længe han overlever.
Måske skulle vi komme på besøg.
Forældrene var der.
NEJ
Han så fjernsyn med dem.
Han fortalte mig, at han ville på et Tony Robbins-kursus,
når han kom til Californien.
-Ja? -Ja.
Gad vide, om han nåede det?
Det ved jeg ikke. Han har ikke nævnt det.
Han ville nok have talt om det, hvis han kom afsted.
Ja. Tony Robbins-fans taler meget om Tony Robbins.
Han drømte om at komme på det kursus. Nu er det for sent.
Tony Robbins er en meget stor mand.
Ja.
Han var heldig at have dig som sin ven.
-Hvor længe har I... -Undskyld. Jeg...
Selvfølgelig.
Undskyld.
Hej.
Det er underligt.
Ja.
Jeg vil helst ikke derind igen.
Heller ikke mig.
Jeg kommer til at savne ham.
Ja, også mig.
Han var min eneste bekræftede ven.
Forsøgte du at undgå mig?
Jeg vidste ikke, om du ville tale med mig.
Jeg tror faktisk, det er omvendt.
Okay, undskyld.
Det er fint. Det er mig, der undskylder. Jeg skal ikke...
Det er fint.
Nej. Det er en rigtig lortedag.
Ja.
-Hvordan døde han egentlig? -Han slog hovedet.
-Tror du virkelig på det? -Hvad mener du?
Tror du ikke, han begik selvmord?
Hvorfor siger du det?
Jeg ved det ikke. Undskyld. Det er bare så mærkeligt.
Hvad er chancen?
-Det kan ske, når man slår hovedet. -Nej.
Jeg taler om det store billede.
Vi var ikke engang venner i high school,
og så flyttede vi til LA samtidig.
Der møder han dig.
Han præsenterer os for hinanden, og vi ender, som vi nu gjorde.
På grund af hvad? Ham? Dax Peterson?
Fra matematik?
Og nu er jeg til hans begravelse.
Hvad fanden?
Det må betyde noget. Det kan ikke være tilfældigt.
Det tror jeg, det er.
Okay.
-Nu kom solen frem. -Gudskelov.
-Hvad kigger du på? -Ikke noget.
Jo, hvad kigger du på?
Du plejer ikke at sætte håret op.
Nej. Er det godt?
Det er bare en observation.
Hvordan går det på jobbet?
Godt.
-Og? -Hvad?
-Altså... -Hvorfor spørger du?
Fordi jeg er interesseret.
Okay.
Jeg elsker det faktisk.
Det kan være frustrerende, men jeg vågner hver dag
og ved, hvad jeg skal, og hvorfor jeg gør det.
Det føles godt.
Jamen dog. Det er godt. Det er jeg glad for at høre.
-Er du? -Ja.
-Hvorfor skulle du sige det? -Hvad?
Jeg lyder som et frygteligt menneske.
-Jeg mente det ikke... -Josh,
selvfølgelig er jeg glad. Jeg vil have, at du er glad.
Undskyld.
-Flyver du hjem i aften? -Ja, med 22'eren.
-Herligt. Det fly kender jeg. -Hvad med dig?
I morgen.
Når jeg er her, må jeg besøge mine forældre.
Apropos, jeg skal videre.
Jeg lovede min mor at handle.
Okay. Hils dem fra mig.
Du må gerne komme med.
Jeg må hellere se, om der er en tidligere afgang.
Der er der ikke.
Nej, det ved jeg.
Det seneste år har været hektisk.
Cosmo var tæt på at dø fire gange.
Hver gang får hun ham opereret,
og så lever han igen.
-Er det ikke synd? -Hun har brug for ham.
Er det bedre for katten, at man lader ham...
Jo. Men han er den eneste, hun har.
Han betyder alt for hende.
Hvad med Frank?
Jeg har ondt af hende.
Hun er en trist kvinde. Virkelig trist.
Hun elsker den kat så højt.
Tanken om, at hun skal vågne op, og Cosmo...
-Åh, du godeste. -Så, så.
-Undskyld. -Så, så.
Det var virkelig rart.
Du skulle prøve at græde.
Ellers tak.
Jeg tror, det ville være godt.
Jeg kan ikke gøre det, selv hvis jeg ville.
Undskyld. Jeg så, hvad der skete.
Er du okay? Generer han dig?
Ja, det gør han.
Skal jeg ringe efter nogen?
Måske.
Det er ikke sjovt.
Det er det tydeligvis.
Du skulle se dig selv.
Det er derfor, jeg ville væk herfra.
Folk har ingen humor.
Jeg tror ikke, det var gået bedre i LA.
Du synes da, det var sjovt. Så...
-Ser du nogen for tiden? -Det skal vi ikke tale om.
Kom nu. Du tænker også på det.
Jeg har det fint med at tænke og ikke tale om det.
Hvor skal vi hen?
Sidste stop. Min mors yndlingsgrønthandler.
Jeg er faktisk ret sulten. Jeg spiste ikke nok.
Der var mad til hundrede mennesker.
Ja, det hørte jeg.
-Talte du med hans mor? -Ja.
Trist.
Der er saltkiks omme bagved. Cheryl skal have sine saltkiks.
-Må jeg tage nogen? -Ja.
Der er mange triste mødre i dag. Hvad mon det betyder?
Det betyder ikke noget.
Hvordan har Ruth det?
Hun har det godt. Hun...
...udtrykker sig ikke.
Udtrykker sig ikke?
Pokkers.
-Vil du have en? -Smider du med dem?
Jeg samler dem op.
Jeg ser ikke nogen.
-Hvad? -Jeg ser ikke nogen.
Okay.
Det har været tæt på.
Ja.
Det samme her.
Det er ynkeligt. Ingen kan lide mig.
Jeg troede, du ville være god på apps. Du er ufarlig.
-Tak. -Selv tak.
-Jeg får faktisk mange matches. -Se selv.
Ja, men de fleste folk svarer aldrig.
Hvad fejler det?
Det er dårligt. Hvad mener du med "folk"?
-Kvinder. -Jeg skulle bare være sikker.
Jeg ved ikke, om det er godt med alle de muligheder.
-Hvad fejler det? -Hvilket?
-Det, du lige tog. -Nej.
Seriøst? Spændende.
Ja, det er fedt. Jeg har fået gode tilbagemeldinger.
Jeg tager en pause fra Covell og tager på turné.
Jeg har købt en gammel bus.
Vinduesviskerne virker.
Dem kunne vi godt have brugt.
Ja. Men så havde vi ikke tilbragt den weekend i Austin
med Gabriel og Elena.
-Gabriel og Elena. -Ja, de var langt ude.
Jeg tror slet ikke, de kunne lide vores musik.
Det tror jeg.
De kunne bare også lide vores kroppe.
Du synes, vi skulle have gjort det.
-Ja. -Det kunne jeg ikke.
Du er homofobisk.
Det er ikke homofobisk ikke at ville have sex med en fyr.
-I skulle ikke have sex. -Det tror jeg han ville.
-Nej, han ville se på. -På dig og mig?
Og hende.
Tror du?
-Ja, det tror jeg. -Pis.
-Det fangede jeg ikke. -Bare ærgerligt.
Men tillykke med albummet. Hvor er det godt.
Tak.
Ja, det tog sin tid, men jeg...
Jeg tror, jeg har fundet min egen lyd.
Jeg må se dig, når du kommer til byen.
Meget gerne.
Hvad med dig? Spiller du?
-Vi behøver ikke tale om det. -Det er fint. Ja, jeg spiller.
-Ja? -Det vil jeg altid gøre.
Ja. Det ved jeg.
Du har bare sagt, at du ikke spillede.
Det er længe siden. Det var lige efter, vi slog op.
Okay.
Ja, jeg har...
...arbejdet på noget.
Jaså. Hvordan lyder det?
Er du okay?
Ja, undskyld.
-Det har været nogle hårde dage. -Ja.
Undskyld. Jeg har...
...døjet med angst.
Det er helt okay.
Undskyld. Jeg...
-Jeg går lige en tur. -Okay.
Vi læsser tingene af, og så giver jeg et lift.
Det behøver du ikke.
Jeg vil gerne.
Det er rart at se dig.
Ja. Det er også rart at se dig.
Josh?
Du godeste, er det dig?
Hej, Cheryl.
Kom her og giv mig et kram!
Nej. Mor, vi læsser lige af,
-og så kører jeg Josh til lufthavnen. -Nej.
Frank! Josh er her!
Det er nogle elendige æbler.
Tjek dem, før du køber dem.
-Hold op. -Ignorer hende.
-Godt at se dig. -Godt at se dig.
-Du er endelig blevet gammel. -Hold kæft.
Hvad? Han ved, hvad jeg mener. Du er ikke gammel.
Du har stadig livet foran dig. Modsat mig.
-Breaking news. -Hvad nu?
Det er det, jeg mener.
Verden brænder, og vi lever bare vores latterlige liv.
Det skal jeg leve med.
Kan du lugte det? Det er slemt.
24-7, 365.
Hvordan har Cosmo det?
Ikke godt. Men han giver ikke op. Han er en fighter.
Tak, fordi du spørger.
Gud, hvor jeg savner dig.
Mor.
Jeg savner også dig, Cheryl.
-Mor. -Jeg mener det.
Gid det var en bedre anledning.
Det er forfærdeligt. Jeg tænker på hans mor.
Ja.
-Hvad har du lyst til? -Vi skal videre.
Josh er ikke kommet helt herud for at få noget.
Hvad har du lyst til?
-Har du frugtdip? -Helt ærligt.
Du kender mig. Altid.
-Du vil ikke have frugtdip. -Jo.
Josh elsker min frugtdip.
Hvor er det lækkert.
Jeg kan spise det med en ske.
-Ikke sandt, Frank? -Jo.
Kan du huske, da du fik opskriften?
Skal vi til det igen?
Ja, det er sjovt. Hvad sagde du?
Velveeta og Cool Whip. Hvordan kan to minusser blive til plus?
Jeg skal have mere vin.
Jeg savner ikke at arbejde. Jeg savner fællesskabet.
Det kan godt være ensomt. Og nyhederne er så triste.
Vi må holde fast i hinanden, for vi har ikke andet.
Hvis vi giver slip, er vi fortabte.
Det er ligesom din sang. Det var så fin.
-Hvad hed den? Den, jeg kunne lide. -"Den" hun kunne lide.
Lad os høre den.
-Nej, det skal vi ikke. -Kom nu. Den er god.
Den burde være blevet et hit.
Mor. Nej.
-Her er den. -Mor. Hold nu op.
Hvad nummer var det, Josh?
Det er nummer syv, men Megan har ret.
Vi skal ikke høre den.
Jeg elsker den sang. Den er så medrivende.
Endnu en dag er forbi Og du forsvinder
Din stemme så smuk, Meggie. Det har den altid været.
Man siger, kærlighed tager tid Men hvorfor spildte du min?
Vær ærlig nu
Hvorfor blev I ikke sammen?
Mor, for fanden!
Hvordan kan du få dig til det?
Jeg forstår hende ikke.
Det er svært at høre sig selv.
Hun siger altid, jeg ikke støtter hende nok,
og så bliver hun vred, når jeg sætter hendes musik på.
Det er hendes gamle musik.
Hun har ikke andet.
Jeg mener...
Hun taler altid om et nyt album.
Så arbejder hun på det. Så er hun færdig med det.
Så er hun ikke færdig alligevel.
Der sker aldrig noget. Hvor længe har det været sådan?
Det ved jeg ikke engang.
Jeg er bekymret for hende.
Hun er 31, og det...
For en kvinde...
Man kan ikke stå bag baren for evigt.
Du var fornuftig.
Jeg sagde, at hun skulle gifte sig med dig.
I havde været sammen længe nok.
Og I var så gode sammen.
For pokker. Er du okay?
Jeg finder noget at tørre op med.
Gudfader. Hvad er der med dig?
-Det er ikke min skyld. -Hvis er det så?
-Værsgo. -Det behøver du ikke.
Frank og jeg ordner det.
Hvad fanden har du spist?
Hjælp mig nu!
-Josh, stop. -Det er okay.
Det skal du ikke. Det er klamt.
Jeg får sgu også kvalme.
Hold nu kæft!
Ja?
Hej.
Din mor har lige kastet frugtdip op.
-Hvad? -Undskyld. Det er ikke sjovt.
Ja.
Ikke i toilettet. Hun brækkede sig ud over sig selv
og bordet og gulvet. Overalt.
-Du godeste. -Ja.
-Åh gud. -Til gengæld vågnede din far.
Det var godt.
Nej.
Dax er død.
Vi skal ikke blive forvirrede.
Og hvis vi ikke er det?
Jeg kan ikke gøre det igen.
Okay.
Hvorfor gik du fra mig?
Vi skal ikke tage den nu.
Jeg synes, du skal sige det til mig.
Det har jeg gjort. Mange gange, Josh.
Du havde forladt mig lang tid før.
Det var dig, der besluttede dig for at opgive
alt det, vi havde opbygget sammen over seks år.
-Og du sagde ikke noget. -Hvad snakker du om?
Vi gjorde ikke andet end at tale om det.
Ja, og så stoppede du med det.
Og pludselig var bandet bare opløst.
-Det var slut. -Det var slut.
Hvis du tror, det førte nogen vegne, lider du af vrangforestillinger.
Okay.
Tro mig. Det var ikke med min gode vilje.
Men på et tidspunkt...
Vi var enige om, at det var på tide at blive voksne.
Vi ville have en familie.
Jeg gjorde, hvad jeg mente var nødvendigt, for at det kunne ske.
Og da jeg gjorde det,
ville du ikke have mig mere.
Du ville ikke være sammen med en normal fyr med et job.
Hold op med det der.
Du skal ikke få mig til at fremstå som en overfladisk nar.
Jeg gik ikke fra dig, fordi du blev lærer.
Jeg gik, fordi jeg troede, jeg lavede det, jeg elsker, med ham, jeg elsker.
Elskede.
Men jeg lider tydeligvis af vrangforestillinger.
Det var ikke det, jeg mente.
Jeg forsøgte at gøre, hvad der var bedst for os.
Nej. Du gjorde, hvad der var bedst for dig.
Og da jeg forsøgte at klare mig
på egen hånd, nedgjorde du mig.
Som om jeg var en idiotisk lille tøs,
som ikke kunne se skriften på væggen.
Jeg sagde ikke, at du var idiotisk.
-Nej. -Det har jeg aldrig sagt.
Du var sikker på, at du havde ret.
Den måde, du ser verden på,
er jo den eneste rigtige.
Du mener stadig, du har ret.
Du sidder og tænker på det.
Er du klar over, hvor ondt det gør?
Den, man elsker, skal tro på en.
Du troede aldrig på mig. Du troede ikke, jeg kunne få succes.
Jeg tror ikke, nogen kan få succes.
Tekster af: Mads Moltsen