Pan Corman
„Dům mého otce má mnoho místností.
Kdyby tomu tak nebylo,
říkal bych vám, že vám připravím místo?
A pokud vám místo půjdu připravit,
vrátím se a vezmu vás s sebou,
abyste mohli být tam, kde jsem já.“
„Ať vaše srdce zůstane klidné.“
- Nikdo nepřišel. - Ne.
Myslela jsem, že přijde víc lidí.
Byl moc oblíbený, ne?
Jistě. Jde o to, že by museli přiletět a tak.
Mám jídlo pro sto lidí, sakra.
Určitě se to nakonec sní.
Jo, díky.
Já vím, že je pryč, ale mám pocit, jako by tu byl.
Proč by tu nebyl?
Ne, pořád ho všude hledám.
To dává smysl.
Byl ten poslední večer… šťastný?
Jistě.
Na konci večera, po té…
- Myslíte po té rvačce? - Jo, po té.
Po ní jsme šli na jídlo
a dělal vtipy a…
Vypadal opravdu šťastně.
Ale na tom večírku byl šťastný, že? Užíval si život?
Ano.
S kým se na tom večírku bavil?
- Taky jim nějakou ránu dal, viďte? - To ano.
- A spadl a praštil se do hlavy? - Ano.
- Jak dlouho tam ležel? - Drahý.
Dlouho ne. Hned zase vstal.
- A nebylo na něm nic poznat? - Ne.
Nevypadaly jeho zorničky jinak?
- Nevšiml jsem si. - Přestaň.
- Chci pochopit, co se stalo. - To asi nepochopíme.
V pohodě?
Nejsem si jistá, jak dlouho ještě vydrží.
Měli bychom ho navštívit.
Rodiče tam byli.
Ne
Seděl s nima u televize.
Říkal mi, že by tady v Kalifornii chtěl jít na seminář Tonyho Robbinse.
- Jo? - Jo.
Nevím, jestli tam nakonec šel.
Nevím, nikdy se nezmínil.
Aha. Tak to by se asi zmínil.
Asi jo. Fanoušci Tonyho Robbinse o Tonym mluví pořád.
Vždycky chtěl jít na Tonyho Robbinse, a teď už nikdy nepůjde.
Tony Robbins je hrozně vysokej chlap.
Já vím.
Měl štěstí, že jste byl jeho kamarád.
- Jak dlouho jste… - Promiňte…
Jistě.
Promiňte.
Pardon.
Ahoj.
Je to divný.
Jo.
Už tam zpátky nechci.
Já taky ne.
Bude mi fakt chybět.
Jo, mně taky.
Můj jedinej ověřenej přítel.
Ty ses mi tam vyhýbal?
Nevěděl jsem, jestli se mnou chceš mluvit.
Nevěděl jsi, jestli ty se mnou chceš mluvit, a svádíš to na mě.
No jo, promiň.
V pohodě. Vlastně se omlouvám. Nemusím…
- Bože. - To nic.
- Ne. Dnešek je fakt podělanej. - To jo.
- Jak doopravdy umřel? - Praštil se do hlavy.
- Fakt tomu věříš? - Jak to myslíš?
Nemyslíš, že se zabil?
Jak tě to napadlo?
Nevím, promiň. Prostě je to hrozná náhoda.
Jaká je šance?
- Takové úrazy se stávají. - Ne. Myslím to celý.
Na střední to ani nebyl můj kámoš a pak jsme šli zároveň do LA.
Pak náhodou potkal tebe.
Seznámil tě se mnou a my jsme pak byli to, co jsme byli.
A to díky čemu? Jemu? Daxi Petersonovi z algebry?
A teď jsem na jeho pohřbu?
Co to do prdele je?
To něco musí znamenat. Nemůže to být náhoda.
Myslím, že je.
Jasně.
- Vyšlo slunko. - Díky bohu.
- Na co koukáš? - Na nic.
- Fakt, na co koukáš? - Většinou nenosíš drdol.
To ne. Byl to dobrej nápad?
Jenom jsem si tak všiml.
Jak jde učení?
Dobře.
- A? - Co?
- No… - Proč se ptáš?
Prostě se ptám. Zajímá mě to.
Dobře.
Popravdě je to skvělý.
Občas mě to deprimuje, ale každý ráno se vzbudím
a vím, co dělám a proč to dělám.
Je to dobrej pocit.
Tak to je super. To ráda slyším.
- Jo? - Jo.
- Proč to říkáš? - Co?
Teď to zní, že jsem hrozná.
- Nemyslel jsem… - Joshi,
jasně že mám radost. Chci, abys byl šťastný.
Promiň.
- Letíš dneska domů? - Jo, v deset.
- Bezva, taky tak občas lítám. - A co ty?
Až zítra.
Asi bych měla navštívit naše.
Takže bych asi měla jít. Mám pro mámu něco vyzvednout.
Dobře. Pozdravuj je.
Mohl bys jít se mnou.
Asi bych měl jet na letiště, jestli něco neletí dřív.
Neletí.
Jo, já vím.
Tenhle rok byl fakt náročnej.
Cosmo čtyřikrát skoro umřel.
Ona ho pokaždý vezme na operaci a on obživne.
- Není to krutý? - Ne, potřebuje ho.
Ale nebylo by pro kocoura lepší prostě…
Chápu, ale ona nic jinýho na světě nemá.
Znamená pro ni všechno.
A co Frank?
Je mi jí líto.
Je to nešťastná ženská, fakt že jo.
Má toho kocoura moc ráda.
Jenom ta představa, že by se vzbudila a Cosmo by…
- Bože. - To nic.
- Promiň. - To je dobrý.
To mi fakt pomohlo.
Taky to zkus. Poplač si.
To je dobrý.
No tak, pomohlo by ti to.
- Na povel to asi nedokážu. - Promiňte, viděla jsem, co se stalo.
Jste v pořádku? Neobtěžuje vás?
Jo, obtěžuje.
Mám někoho přivolat?
Možná.
To není vtipné.
Očividně je. No tak.
Ten tvůj výraz.
Proto jsem odtud chtěla vypadnout.
Nemají smysl pro humor.
V LA bys asi lepší reakci nedostala.
Ale tebe to pobavilo, takže…
- Máš někoho? - To s tebou řešit nechci.
- No tak, oba na to myslíme. - Klidně na to budu myslet bez mluvení.
Kam jedeme?
Na poslední místo. Mámin oblíbený obchod s ovocem.
Mám docela hlad. Měl jsem se víc najíst.
Bylo tam jídlo pro sto lidí.
Jo, slyšela jsem.
- Mluvila jsi s jeho mámou? - Jo.
Je to smutný.
Vzadu jsou nějaký krekry. Cheryl je musí mít.
- Můžu si dát? - Jo.
V dnešní době je plno matek smutných. Co to znamená?
Nic to neznamená.
Jak se má Ruth?
Dobře. A…
Uzavřela se.
Uzavřela?
Sakra.
- Dáš si? - Drobí to, co?
Já to posbírám.
Já s nikým nechodím.
- Co? - Že s nikým nechodím.
Fajn.
Skoro jsem s někým chodila.
Jo.
To se mi taky stalo.
Je to k pláči, nikdo mě nemá rád.
Neboduješ na seznamce? Jsi tak neškodnej.
- Díky. - Nemáš zač.
- Často mívám shodu. - Vidíš?
Ale většina těch lidí mi neodepíše.
Co je s tím?
Je špatný. Jak to myslíš „lidí“?
- Ženských. - Jenom se ptám.
Jo. Asi není dobrý mít nekonečný možnosti.
- Co je s tímhle? - Se kterým?
- S tím, co jsi držela. - Ale ne. Ne.
ZELENINA A OVOCE
Fakt? To je krutý!
Jo, jsem nadšená. Mám dobrý ohlasy.
Na pár měsíců vyrazím z Covellu na turné.
- Ty jo! - Mám starou dodávku a tak.
Má funkční stěrače.
Ty jsme potřebovali.
No jo. To bychom nestrávili ten víkend v Austinu s Gabrielem a Elenou.
- Gabriel a Elena. - Jo, ti exoti.
Myslím, že se jim naše hudba ani nelíbila.
Ale líbila.
- A taky jsme se jim líbili my. - Podle tebe jsme do toho měli jít.
- Ano. - Já bych nemohl.
Jsi homofob.
Nejsem homofob, když nechci sex s chlapem.
- S ním bys to nedělal. - Vždyť to chtěl.
- Ne, chtěl se dívat. - Na nás dva?
A na ni.
Fakt?
- Asi jo. - Do háje.
- Já to nepochopil. - Ty jo, tys to podělal.
Ale gratuluju k tomu albu. To je skvělý.
Děkuju.
Chvilku to trvalo, ale…
Myslím, že jsem si našla svůj vlastní styl.
Přijdu se podívat, až budeš hrát u nás.
Určitě. Prosím.
A co ty? Hraješ?
- Nemusíme o tom mluvit. - Ne, to je dobrý. Hraju.
- Jo? - Já budu hrát vždycky.
Já vím.
Promiň, ale říkals, že nehraješ.
To už je dávno. Těsně po našem rozchodu.
Dobře.
Jo…
Na něčem dělám.
Jo? A co to je?
Hej. Jsi v pohodě?
Jo, promiň.
- Jsem už pár dní ve stresu. - Jo.
Promiň. Poslední dobou…
…mám občas úzkosti.
To nevadí.
Promiň. Prostě půjdu…
- Půjdu se projít. - Dobře.
Vyložíme to a zavezu tě na letiště.
Ne, to nemusíš.
Ale já chci.
Rád jsem tě viděl.
Jo, já tebe taky.
Joshi?
- Bože můj, jsi to ty? - Ahoj, Cheryl.
Vylez a pojď mě obejmout.
Ne, mami, jenom to vyložíme
- a odvezu Joshe na letiště. - Ne.
Franku! Přijel Josh!
Ty jablka jsou zkažený.
Musíš je kontrolovat.
- Dost. - Neposlouchej.
- Rád tě vidím. - Nápodobně.
- Vida, konečně jsi zestárl. - Sklapni.
Co je? On ví, jak to myslím. Nejseš starej.
Máš před sebou zbytek života.
- Mimořádné zprávy. - Co zas? Přesně o tom mluvím.
Svět se hroutí a my si žijem svůj ubohej život.
Tohle musím trpět.
- Cítíš ten smrad? - Čtyřiadvacet hodin denně, 365 dní ročně.
Jak se má Cosmo?
Je na tom špatně. Ale zvládá to, je to nezmar.
Díky za optání.
Moc jsi mi chyběl.
Mami.
Ty mně taky.
- Mami. - Vážně.
Škoda, že se vidíme při takové příležitosti.
Hrůza. Pořád myslím na jeho mámu.
Jo.
- Co si dáš? - Musíme jít.
Hej, když Josh přijel až sem, musím mu něco dát.
Co si dáš?
- Nemáš ovocný dip? - No tak.
Znáš mě. Mám.
- Vždyť ho nechceš. - Chci.
Josh ho vždycky zbožňoval.
To je výborný.
Občas to jím lžičkou.
- Že, Franku? - Jo.
Víš, jak ses učil přísady?
Musí to být?
Je to sranda. Tak co myslíš?
Náhražka sýra a šlehačky. Jak můžou být tak skvělý?
Musím si dolít.
Práce mi nechybí, jenom kolektiv.
Bývám osamělá. A zprávy jsou samé neštěstí.
Musíme držet při sobě, protože nic jiného nemáme.
Sami jsme ztracení.
Jako v té vaší pěkné písničce.
- V té jedné, co se mi líbila. - „Jedné.“
Pustíme si ji.
- To ne. - Ale no tak, je skvělá.
- Měla vám přinést větší úspěch. - Ne.
- Tady je. - Mami, prosím.
Které to bylo číslo, Joshi?
Sedmička, ale Megan má pravdu.
Neměli bychom ji pouštět.
Je úžasná, úplně vás vtáhne.
Další den je pryč, ztrácíš se…
Máš nádherný hlas, Meggie. Odmalička.
Láska prý chce čas, ale proč mým časem mrháš, zlato?
Řekni pravdu…
Proč jste to nemohli vyřešit?
Mami, prokrista!
Nechápu, že tohle musíš dělat.
Nechápu ji.
Je těžký se slyšet.
Pořád říká, že její kariéru nepodporuju, a když pustím její hudbu, rozčílí se.
Její starou hudbu.
Jinou nemá.
No…
Pořád mluví o novém albu.
Nejdřív na něm dělá, pak je prý hotové.
A najednou zase není. Prý mi ho pustí, ale pak z toho sejde. Jak je to dlouho?
Už ani nevím.
Mám o ni starost.
Je jí 31 a to je…
Pro ženu…
Nemůže být navždy barmankou.
Tys byl rozumný.
Říkala jsem jí, ať už si tě vezme.
Nemohli jste být zasnoubení napořád a skvěle jste si sedli.
Sakra, Cheryl, dobrý?
Donesu něco na utření.
Proboha, co blbneš?
- Já za to nemůžu. - A kdo asi?
- Tady. - To nemusíš. Uděláme to s Frankem.
Cos to sakra měla na oběd?
- Pomoz mi! Joshi, nech toho. - To nevadí.
Nedělej to, je to nechutný.
Jo, taky je mi na blití.
Drž hubu!
No?
Ahoj.
Takže tvoje máma ten ovocný dip právě vyzvracela.
- Cože? - Promiň, není to vtipný.
Jo.
Ne do záchodu. Úplně pozvracela sebe, stůl, podlahu a všechno.
- Proboha. - Jo.
- Bože. - Aspoň že tvůj táta vstal.
Jo, to je dobře.
Ne.
Dax umřel.
Nesmíme se tím nechat ovlivnit.
Co když to není tím?
Já už znovu nemůžu.
Dobře.
Proč jsi odešla?
Teď ne, prosím.
Musíš mi to říct do očí.
Už jsem ti to řekla. Mockrát, Joshi.
Tys mě opustil dávno přede mnou.
Rozhodl ses vzdát všeho, co jsme spolu šest let budovali.
- Ani jsme to neprobrali. - Cože?
Vždyť jsme to probírali od rána do večera.
Jo, a pak jsi přestal.
Najednou bylo po všem. Kapela skončila.
- Byl konec. - Byl.
Jestli myslíš, že ta kapela měla budoucnost, jsi mimo.
Jasně.
Promiň, ale věř mi, já to taky nechtěl. Ale v určitou chvíli…
Řekli jsme si, že je načase dospět.
Říkali jsme, že chceme děti.
Já jsem to všechno dělal jenom kvůli tomu.
A když jsem to udělal…
…ty už jsi mě nechtěla.
Nechtěla jsi obyčejnýho chlápka s jistou prací.
Nech toho.
Nedělej ze mě povrchní mrchu.
Nenechala jsem tě proto, žes začal učit.
Myslela jsem, že dělám to, co miluju, s mužem, kterýho miluju.
Kterýho jsem milovala.
Ale očividně jsem byla mimo.
Tak jsem to nemyslel. Dělal jsem to, co pro nás bylo nejlepší.
To teda ne. Dělal jsi to nejlepší pro sebe.
A když jsem se v tom snažila pokračovat sama,
připadala jsem si kvůli tobě strašně malá.
Jako bych byla pitomá malá holka,
co si to nechce přiznat jako chlap.
Neřekl jsem, že jsi pitomá.
- Já vím. - To jsem neřekl.
Byl sis tak jistej, že máš pravdu.
Svět by ani nemohl existovat jinak než tak, jak ho vnímáš ty.
Pořád si myslíš, žes měl pravdu.
Myslíš si to i teď.
Víš, jak tohle bolí?
Člověk, kterýho miluješ, v tebe má věřit.
Tys ve mě nikdy nevěřil. Nemyslel sis, že to zvládnu.
Podle mě to nezvládne nikdo.
Překlad titulků: Kristina Himmerová