KOPÍROVAT A VLOŽIT ZVUK
Pan Corman
- Bože. - Dělej.
Zopakuj to, ty sráči podělanej! Tak dělej!
Prince Lyfe!
Jo, to jsem čekal.
- Drsný, že? - Schovejte ty mobily.
Ne do kapsy, do batohu. Díky.
Především přeju šťastný Halloween.
Všichni v těch kostýmech vypadáte skvěle.
Michelle, to je super krvavá princezna.
Olivie, ty jsi Chun-Li?
- Jo. - Hezky.
Ramone, to je parádní kuře.
A co jste vy?
Jsem Arrow z The Point!, alba Harryho Nilssona. Najděte si to.
Když je řeč o sebevyjádření, dneska máme výtvarku.
Tu bych chtěl mít každý den,
ale jako každý týden tu máme nadanou slečnu Perry-Gellerovou.
Její projekt se vám bude líbit.
Nebudu to protahovat. Slečna Perry-Gellerová.
Dobře.
Díky za ten milý úvod, pane Cormane.
Když je dneska Halloween, mohli bychom si vyrobit masky.
Ve starověkém Římě byl výraz pro masku persona.
Což u nás zase znamená osoba. Každá osoba má svou personu.
Pravděpodobně personu máte, i když to nevíte.
To znamená, že všichni nosíme masku.
Poděkujte slečně Perry-Gellerové.
- Díky, slečno. - Není zač, Ramone.
- To bylo skvělé. - Díky.
Jo. A ten kostým je mimochodem fakt dobrý.
To má být mořské stvoření, co sežralo moc plastů?
Přesně.
- Fakt? - Jo.
Spíš jsem si dělal srandu. Fakt jo?
- Je to tak. - To je smutné.
- Je to Den mrtvých, takže… - Takže jste navíc mrtvá?
Co se stane mořskému stvoření,
- když sežere plast? - Jasně.
Nějaké šílené procento mořských živočichů prý vymře.
Jo, ale aspoň z toho je super kostým, ne?
To jo.
V temných časech prý vzniká nejlepší umění.
To se říká?
Ne? Možná jsem si to vymyslel.
- Asi ne. - Asi ne.
Ale časy jsou teď fakt temné.
Taky mám ten pocit.
Za koho že jdete? To je z nějakého alba?
- Z The Point! - Má to nějakou pointu?
Aha, jasně.
Přesně to jste měla říct. Je to zhudebněná pohádka.
Je to o místě zvaném Špičková země,
kde všichni mají špičatou hlavu, až na jednoho kluka, který ji má kulatou.
Je těžké být jediným tupým mezi špičkami v celé zemi.
Ale má jednoho kamaráda, modrého psa Arrowa. A to jsem já.
- Jste ten pes? - Jo.
A kde je ten kluk?
To nevím.
Je to dobrý kostým. Líbí se mi.
Díky. Ale na váš nemá.
- Je super. - Díky.
Je škoda, že ho nemám kde předvést.
Nepůjdete slavit?
Možná. Nevím. A vy?
- Jo, je Halloween! - Jasně.
Můj oblíbený svátek. Jediný, který mě zajímá.
Ty jo. Odvážné prohlášení.
Ale je to pravda.
Kdybyste mi dala číslo, mohl bych vám…
…dát vědět, kam půjdu, nebo…
Tak jo.
- Dobře. - Dobře.
Jde se dneska někam?
Lítám si v oblacích.
Proč musím být jako jediný jiný?
Čau.
Ahoj.
Co je?
Nic.
- Dobrý bonbóny se vyprodaly? - Ne, proč?
- Tys ty žvýkací chtěl? - Jo.
- Ty je máš rád? - Moc. Promiň, vadí ti to?
Je to divný, žvýkací bonbóny jsou přece nechutný.
- Jak to, že to o tobě nevím? - Nemám páru.
Všechno v pohodě?
Jo, promiň, jenom…
Gabi je u Vanessy, takže jsem trochu…
To je na nic.
To nejde. Je to tvoje dcera a je Halloween.
Nikdo za to nemůže. Prostě to tak vyšlo.
Já ji zase měl na Velikonoce.
Koho zajímají Velikonoce?
Mě.
- Tak si nestěžuj, ne? - Jasný.
Co chceš dělat?
Sám, nebo s ženskýma?
Nezahrajeme si Call of Duty?
- Já půjdu slavit. - Fakt?
Já + 1 ženská
- Jako každej Halloween. - Blbost.
O Halloweenu jsi nikde nebyl roky.
Chodím ven každej rok, akorát ne s tebou. Tys býval s rodinou.
Vím, co jsem dělal. Fakt dík.
- Tos nemusel. - Hej…
- Je mi smutno po dceři. - Promiň.
- Omlouvám se. - No jo.
A kam půjdeš?
Sejdu se s tou učitelkou výtvarky.
- Nekecej, fakt? - Jo.
Dneska mi ve škole dala číslo.
Ty jo, to ti přeju.
Sakra, kam ji pozveš?
- Zatím nevím. Dáš si? - Ne, přecpal jsem se bonbónama.
Jak to, že zatím nevíš?
Čekám na zprávu.
Od ní?
Ne.
Tak od koho?
Od Daxe.
- Do prdele. Ne. - Hele…
Takže se mnou nejdeš, protože nemám dost followerů.
- Co? S kým si myslíš, že mluvíš? - Nikdy mě neberete s sebou.
- Vždyť nikam nechodíme. - Co minulej týden?
- Před několika měsíci. - Týdny.
Po strašně dlouhý době.
- Od rozchodu s Megan. - Jo.
Zná ho z dětství. Já ho nemusím.
- Tak proč s ním jdeš? - Pořád někam chodí.
On tamten svět zná, já ne.
Musím tu holku někam pozvat.
Jasně, tak si to teda užijte. Jo?
Chceš jít taky?
Chceš, abych šel?
- No… - Jo, dobře si to rozmysli.
- Seru na to, nejdu. - Jde o kostým.
Váhám, protože nevím, jestli ho máš.
To si piš, že mám kostým, kámo.
Dax si to taky musel vystát?
Díky, chlape.
Jdeme na to.
Dám si limonádu, mám divnou chuť v puse.
- Napíšu té učitelce, že jsme tady. - Jasně.
- Dobrý? - Jo.
Tak jo.
Pardon.
Vole, co blbneš?
- Bože. - Dobrý?
Tak jo.
S dovolením.
A sakra.
Pardon.
Co píše?
Musím na bejkovi vydržet osm sekund.
Jak se vede?
Dělám svou práci. Ukazuju, jak se bavit. Ty seš Sonic?
- Ne, Arrow. - Já jsem Victor.
Jasně, já jsem Dax. A kde máš tu kamarádku?
- Přijde. - Bezva. Tak to je bezva.
Promiň, můžeš na slovíčko?
- Já počkám. - Paráda.
Kámo, říkals plus jedna ženská.
- Však přijde. - Ale přivedls tohohle kokota.
Já vím. Napsal jsem ti a pak se mě ptal…
Je tady vyváženej poměr kluků a holek.
Ten, co mi platí, tohle sleduje.
- Kazíš mi to, vole. - Ale vystáli jsme si frontu.
Ser na to. Stejně mi nezaplatí, takže si může vylízat.
- Jakže se jmenuje? - Victor.
- Victore, chlapáku. - Co?
Jsem rád, že jste tady.
- Jo. - Kdyby něco, dejte vědět.
Bezva. Sleduju tě na Instagramu.
To jako fakt?
- Jo. - Tak díky.
To pro mě moc znamená. Co říkáš na ten obsah?
- Je dobrej. - No jasný. Moje řeč.
Nebudu kecat. Zabere to dost času udržovat si pozornost.
Ale tady u nás teď na ničem jiným nezáleží.
- Jakej máš nick? - Já?
- Jo. - Proč?
Seš dobrej člověk a máš bezva opasek. Označím tě, ať získáš followery.
- Jako fakt? - Jo.
Vypadám snad jako čurák? Jako že ti kecám?
- Řekni. - Tak jo.
- „DalšíVictorMorales“, dohromady. - Jasně.
To je ohraný, ale jestli se tak jmenuješ, fajn.
- Jmenuju. - Bomba. Mrknu se.
- To nemusíš. - Ty kráso, Victore, 443.
Za chvilku to bude 500.
Můžem to zkusit vytáhnout na 500.
- Fakt? - To teda jo.
Nebude to jednoduchý, ale to dáš.
Pojď sem, Taťko Šmoulo
- se špičatýma ušima… - Radši ne.
- Dáte si skleničku? - Skleničku? Bože, ty seš pozornej.
Megan tě neměla opustit.
To bylo drsný.
- Já nic neřekl. - Sranda. No tak, dělám si prdel.
- Vodku se sodou, prosím. Díky. - Já colu.
- Colu? - Jo, super.
Děkujeme.
Jsi pořád na večeři?
Promiň, kámošům to trvá.
Ty seš kočička, takže seš asi nezávislá.
Mohl bych tě nechat samotnou s miskou mlíka a byla bys v pohodě, co?
Jo.
A ty seš co za zajíčka?
Nevím.
Kretén.
Halloween. Ženský si myslí, že jsou víc sexy, než jsou.
- Zdravím… - Hej, ještě třikrát Jamesona s ledem.
Já tu byl před váma.
- Čau. - Čau.
- Promiň, trvalo to. - To nic. Ta tvoje už přijde?
- Teď mi psala. - Bezva.
Kde je Dax? Mám to pití.
- To nevím, kámo. - Skvělý.
Podíváme se po něm?
- Asi jo. - Tak jo.
Pardon.
S dovolením.
Jasně. Je to tady fakt hustý.
Hej, ty seš Sonic jako já.
Stejnej kostým.
- Ne, já jsem Arrow. - To je jak v zrcadle.
Díky mně naše země zbohatne.
Trump!
Sním o kaliflámování.
Panebože.
Sním o kaliflámování.
- Ty vole. - Dokonalá písnička.
- Je skvělá. - Jo. Víš, co je ujetý?
- Co? - Po třicítce je to zpívání úplně jiný.
Jako mladší jsem myslel, že to je moje budoucnost.
Anthony Kiedis byl můj učitel ve stylu Obi-Wana a Luka Skywalkera.
Jako bych ztělesňoval Kiedisova ducha.
Bylo to jako výcvik, abych se zařadil vedle Chili Peppers,
Hova, Bowieho a dalších bohů šoubyznysu.
Teď jsem starej a nedopadlo to… Ale není všem dnům konec.
Jde o to, že takovou ikonou už nebudu, protože kdyby jo, už by se to stalo.
Takže když si teď zpívám, už to není výcvik.
Nikam to nesměřuje. Jsem jen fanda.
Ale zeptej se kterýhokoliv hudebníka od počátku věků
a řekne ti, jak svoje fanoušky zbožňuje.
Z celýho srdce. Chápeš? Jsme na stejný vlně?
Jako… Tady. Chápeš?
- Jo. - Jo.
Ani ne.
Tohle řeš radši s Joshem. Moje chyba.
To fakt ne, díky.
- Ty jo. - Co je?
Už jich mám 467.
- Jo, ty vole. - Jo.
- Co jsem říkal? - No jo.
- Co jsem říkal? Ukaž. - Jo.
Koukni na ten poslední příspěvek.
- Jo. - Máš tam čtyři komenty,
a neodepsals. Musíš být s lidma v kontaktu,
aby měli pocit, že jste si rovni.
- Chápeš? - Aha, dobře. Ale co na to mám odepsat?
Musíš si najít vlastní styl.
- Tak děkuju za pomoc. - Tak to nemyslím.
- Co děláš? - Referenta v logistice pro UPS.
- Pecka, to zní dobře. - Jo.
To je dobrý, zní to autenticky.
A lidi autentičnost chtějí.
- To jo. - Zeptej se…
Vidím ten úsměv. To je ta tvoje slečna?
- Jo. - Přijde, nebo co?
- Asi jo. - Asi?
Dej to sem. Stačí dvě zprávy a bude tu.
- V pohodě, díky. - Jak chceš, kasanovo.
- Musím jít něco pořešit. Uvidíme se pak? - Jasný, kámo.
Fajn chlapík. V pohodě.
Jsi tam ještě?
Stav se
„Stav se.“
Co je?
To je otřepaný.
Nechceš odsud vypadnout? Zajít na jídlo?
Tak jí ještě napiš.
To jsem udělal.
A co?
- Co? - Neřeknu.
Fajn.
Pojď pryč.
Jo.
Připadalo mi to jasný.
- Ser na ni. - Nech toho.
- Když má problém… - Nemusíš na ni hned nadávat.
Nepomáhá to, tak o tom nebudeme mluvit.
Hele, kdo tady je. Půjdeme pozdravit?
Jo, asi jo.
Čau!
- Jste ještě tady? - Jo.
Mám jich jenom 471. Nepovedlo se to.
Musíš s nima komunikovat. To zvládneš.
- Jo. - Máte domluvenej odvoz?
Já jsem nepil, takže…
Aha. Jakej byl zbytek večera?
Ta tvoje nepřišla, co? Kráva jedna.
Díky.
- Nemusíš… - Pedro! Kamaráde!
Díky moc, že ses o mě postaral.
A ten DJ? Naprosto neuvěřitelnej.
Jestli budeš mít čas, mrkni na to.
Na.
Pro tebe. Měj se.
Můžem?
Ten týpek má 1,6 milionu followerů.
- Jak to víš? - Je to má práce.
- Co dělá? - To, co já.
- Akorát asi mnohem líp. - Cože děláš?
Ten kluk je všude. Všichni ho podporujou. Dělá hudbu.
- Jasně. - Jsou to sračky.
Sám říká, že to jsou sračky.
To se asi lidem líbí.
A hodně posiluje.
To já taky, ale jako on nevypadám.
Asi má lepší geny nebo jede na steroidech.
Ale kvalitní steroidy jsou drahý, takže to je divný.
Vždyť má Model X.
Ani s 1,6 milionu nemůže mít tolik prachů, takže je asi z bohatý rodiny.
O mamce a taťkovi nemluví, prej to zvládl sám.
To v týhle branži říkají všichni.
Řekl bych, že si ty followery koupil, jenže dostává všechny ty lajky.
- Asi má dobrej ksicht. Je to otravný. - Jo, ale ser na něj.
Myslíš, že je doopravdy šťastnej?
Já bych šťastnej byl, kdyby mě tolik lidí obdivovalo.
Chyba. Neřeš, co si myslí ostatní, protože většina lidí
- jsou idioti. - To je vážný.
- Všichni idioti nejsou. - Skoro všichni.
Nikdo nezdůvodňuje svoje názory.
Říkají, že se jim něco líbí, jenom proto, že se to líbí kámošům a rodičům.
Seš nasranej kvůli tý buchtě. Nevíš, co říkáš. Hele…
Je bezva říkat: „Seru na svět, mně je to jedno.“ Ale víš co?
Mně to jedno není a nebojím se to říct.
- Chci, aby mě měli rádi. Jenže nemají. - To není pravda.
Chci říct, že přežívám. Dělám, co můžu. Tak nějak.
Ale pokud nejseš fakt špička, nikoho nezajímáš. Nemám ani kamarády.
Nic ve zlým.
Znám tě tady ze všech nejdýl, ale nejsme kámoši. Nezajímám tě.
- Tak to není. - Naser si.
Hej.
Prej seš hrozně hodnej, každej to ví.
Ale mohl bys to uznat, když říkám pravdu.
Nezajímám tě! Voláš, když potřebuješ ženskou.
V klidu.
- Kretén. - Hej, o nic nejde.
Seru na něj.
Je to otravný.
- Zopakuj to, ty zmrde! - Klídek, kámo.
- Zopakuj to! - Klídek.
Bojíš se to zopakovat, ty třpytivej sráči?
Myslíš, že mám na takový prďoly čas?
- Nevytahuj se. - V pohodě.
- Však jsem větší. - Kašlete na to.
- Pojď pryč. - Ne.
Ty modrej teplouši, s tebou se nebavím.
- Klid. - Tak dělej.
- Nekecej jak malá holka, srabe… - Jo?
- Kurva. - Ne!
Zklidni se!
- Ježíši! - Kurva.
Ty hajzle.
VZMUŽ SE KLUCI NEPLÁČOU
Rozmlátili jsme ti ksicht, hochu.
„Bum!“
Hej, dělej!
Joshi, co je? Dělej!
Sakra.
Hej, co to bylo?
Panebože!
Co to sakra mělo být?
Hej, viděls toho týpka…
Na nic se nezmohl. Dodělal jsem ho.
- Jo. - Na sto procent.
Viděls, jak Vic toho druhýho zvedl?
- Šílený. - Zvedl jsi ho do vzduchu!
Úplně jsem ho zničil.
A pak jsi ho zase postavil.
- Já vím. - Super.
Bezpečnost především.
- A co on? - Jo.
- Taky si praštil. Čuměl jsem. - To bylo divný.
To jsem nikdy v životě neudělal.
Jo, ale tak to je.
- Šílený. - Tak to je.
Je to instinkt. Kámošům musíš pomoct.
Jako když po nás šel ten obří Hulk a říkal, že nás zabije.
Ty ses tam zjevil a srazil ho k zemi.
- Já to viděl. - Kde se to v tobě vzalo?
- To fakt nevím. - Kde?
- Někde hluboko. - Řekni. Taky to potřebuju.
Byl v šoku.
Říkal si: „Ten modrej parchant z Blue Man Group mi dal nakládačku.“
- Ale já jsem Arrow. - Já vím.
Ale on to neví.
Vůbec nechápal, kde ses tam vzal.
Je to možný??? Ty mě ignoruješ?
Určitě to víš Nevíš? Dax je mrtvej
Co se stalo? Byli jste spolu?
Hej.
- Joshi. - No?
- Viděls to? - Jo, teď to čtu.
#PAŘÍME #DEJSIBACHA
Teď jsme s ním byli. Vždyť…
- Odvezli jsme ho před pěti hodinama. - Jo.
- Nic mu nebylo. - Nic mu nebylo.
Dělal vtipy.
- Byl v pohodě, ne? - Jo.
- Sakra. - Co je?
Mám 500 followerů.
Překlad titulků: Kristina Himmerová