Hej.
Varsågod.
Om det är okej?
-Tack. -Visst.
Så jag bara: "Okej. Hej. Du kan inte behandla mig så här."
Ja. Exakt. Jag bara: "Vi är båda vuxna, men en av oss beter sig som en barnrumpa."
Det är inte mitt fel att hon hatar sitt liv.
Hon måste sluta ta ut allt över mig.
Jag beställde en sallad utan lök. Den borde inte ha lök.
Det är nåt som måste hända nu.
-Jag vet. -Varsågod.
Jag behövde inte det här idag av alla dagar.
Ha en…
Helvete.
-Herregud, Victor. -Åh.
Förlåt, jag ville inte skrämmas.
Jag har händerna fulla. Du kan sätta ner det.
Visst. Gå bara. Jag fixar det. Inga problem.
Ska du se Dodgers i helgen?
-Jag hade biljetter, men jag gav bort dem. -Va? Gjorde du?
Ja. Dottern gillade det inte senast.
Hon brukade göra det, men inte längre, så… Vi gör nåt annat.
-Det är okej. -Hur gammal är hon?
-Tretton. -Tonåren är hårda.
-Blir det bättre? -Ingen aning.
Min dotter bor med sin far, hennes bror bor med mig,
och det är han jag hatar.
-Okej. -Jag…
-Hej då. Vi ses. -Ja, okej.
Ha en bra helg.
Victor, var det för personligt?
Åh, det var okej. Helt rätt mängd personligt.
-Ja. Hej då. -Hej då.
ARTURO CASTRO I
-Du. -Yo.
-Vad händer? Är det bolognese? -Inte då.
-Det är min speciella lasagnesås. -Jesus. På riktigt?
-Säg inte hans namn, tack. -Förlåt.
-Gabi kommer imorgon. -Hon är väl inte här nu?
Nej, men du kanske försäger dig.
-Okej, men det där är till Gabi? -Ja.
Men hon kommer först imorgon.
Ja, men hon gillar inte att laga mat med mig längre,
så jag förlorar tid med henne.
-Jag gör det en dag tidigare. -Men vad ska du göra? Sätta det i kylen?
Vad?
-Du kan få när hon ätit klart imorgon. -Men om jag tar min portion…
-Förhandlar du? Vad har du för fel? -Så det är nylagat…
-Ut ur köket, för fan. -Okej.
Helvete.
Satan.
-Hola. -Hej.
Gabi, pappa är här!
Wow, vad djungligt, typ.
Det är inte djungligt.
Nej, du ser bra ut, menade jag…
Gaba Gaba, läget?
Ingen high-five? Hallå?
Vad är det med henne?
Några tjejer sov över hos Adriana igår.
Hon var inte inbjuden.
-Varför inte? -Jag vet inte.
Hon har varit sån hela dagen.
Åh nej. Du måste byta om.
-Varför? -Gabi, lyssna på mamma.
-Jag är okej. -Hallå.
-Lycka till. -Ja.
Vad vill du ha?
Jag är inte hungrig.
Men det är lunchdags. Du måste äta nåt.
Bara för att det är lunchdags betyder det inte att jag är hungrig.
Jag försöker lyssna på min kropp.
Okej. Din kro… Okej.
Vad sägs om att vi köper nåt nu, så kan du äta sen när du blir hungrig?
-Vill du ha kyckling? -Har de nåt veganskt?
Vadå, är du vegan nu?
Jag är inte vegan, jag bara äter veganskt.
Men du är inte vegan. Du åt en varmkorv senast vi sågs.
Ja, och den var vidrig. Jag hade ont i magen i tre dagar.
Det är för att du inte äter regelbundet.
-Sluta. -Det gör du aldrig.
Tyst. Jag är inte hungrig.
-Kan vi inte bara åka? -Det är en drive-in.
Det är en bil framför mig, en bakom, trottoarkanten är där och en enorm meny.
-Vart ska jag köra? -Så vi måste bara sitta här?
Jag ska köpa en kycklingmacka, så får du göra hur du vill.
Hur låter det?
Okej? Okej.
Jag kan åtminstone bajsa okej.
Hallå.
-Allt bra? -Ja.
Vad gör du?
Tittar bara ut genom fönstret.
-Gabi är här. -Okej.
-Måste jag… Okej. -Det är lugnt. Hej, Gabi.
Hej.
Ställ ifrån dig grejerna. Vi ska ut och gå.
Jag kan inte. För mycket läxor.
Det säger du alltid, men sen är du bara på telefonen ändå.
Och gör läxor.
Du behöver luft, okej? Människor behöver luft.
Det här är luft. Jag har luft.
-Är det inte fint? -Säkert.
-Det blir bara finare. -När?
Snart.
Varför gick vi inte på matchen?
Seriöst?
-Du sa att det var hemskt senast. -Det sa jag inte.
Du sa: "Jag vill aldrig komma hit igen."
Ja ja. Jag är redo att gå hem när du är det.
Kom igen. Är du inte vegan?
Du borde gilla att få motion.
-Eller? -Det är en stereotyp.
Allt bra?
Hördu, kan du göra det där sen?
-Nej. -Kom igen, vi är ute i naturen.
-Du. Vad det än är kan det nog vänta… -Faktiskt inte.
Det är mina vänner, inte dina. Förlåt, men du vet inte vad du pratar om.
Okej. Jag har faktiskt också vänner.
-Det är inte samma sak. -Ja, men jag minns hur det var.
-Det var säkert annorlunda då. -Det var nog också rätt likt.
Jag vet hur tjejer kan vara.
-Jaså? -Ja.
Okej. Hur kan tjejer vara?
Riktigt elaka. Särskilt mot varandra.
Ja ja.
Om du nånsin känner dig utanför, kan du alltid prata med mig, okej?
Jag finns alltid här.
Alltid. Jag går ingenstans.
Berättade mamma om Adriana? Vad berättade hon? Hon är så korkad.
Du får inte kalla din mamma det. Hör du mig?
Det räcker. Ge mig telefonen.
-Nej. Jag måste göra det här. -Jo. Jag har frågat snällt.
-Nej. Ge mig den. -Nej.
-Du får den sen. -Släpp.
Ge mig den bara.
Jag betalar för den, så ge mig den.
Släpp mig, för fan!
Lyssna. Inget av det här spelar nån roll.
Du tror att det gör det för att du alltid stirrar på det.
Titta bort en dag, så mår du så mycket bättre.
Lita på mig.
Du är så gammal.
Allt jag gjorde var att ha en vision. Och jag försökte förverkliga den.
Och jag försökte sprida kärlek med den.
Jag älskar er. Det gör jag verkligen.
Okej.
Hej då.
Okej. Ser du vad jag pratar om?
Fast hon fejkade det vid nåt skede.
-Du missar poängen. -Nej, men i mitten.
Kände du inte det? Att hon snörvlade för hårt?
-Pappa, lyssna. -Vad?
Efter den här videon
-tappade hon 75 000 följare. -Okej.
Det är inte så att hon kunde vara i fabriken i Kina
för att se till att det inte finns kvicksilver i läppstiften.
Så det är inte hennes fel.
Men alla får det att verka så.
De vet inte hur hårt hon jobbar.
-Vet du det? -Ja.
Hon stiger upp kl 6.30, gör sig i ordning i två timmar,
sen filmar och klipper hon allt själv.
Det är inte rättvist. Bara för att en liten sak går snett
vänder sig alla emot henne.
Det är inte en liten sak. Hon sålde giftigt smink.
Det är jättefarligt. Hon borde bli kritiserad för det.
-Herregud. Seriöst? -Ja.
Hon stöttade så många när de hade det svårt,
men nu vill ingen stötta henne?
-Du behöver inte bli sån. -Hurdan?
Så emotionell. Det är bara min åsikt.
-Du gör alltid samma sak. -Vadå?
-Får mig att känna mig dum. -Kom igen.
-Det var inte det jag försökte göra. -Glöm det bara.
Okej.
Vad sägs om att vi går till sängs?
-Sover ut lite. -Okej då.
Kom igen.
Jag ska titta lite på tv. Jag är inte trött.
Kom igen. Det var läggdags för länge sen.
-Läggdags? -Det är sent. Sak samma. Kom igen.
-Det är lördag. -Jag har redan varit schyst.
Din mamma skulle aldrig tillåta det här.
-Få det inte att handla om henne. -Det gör jag inte. Snälla, kom.
-Nej. -Jag orkar inte med det här.
Snälla, stig upp. Jag är trött.
Du får inte sova på soffan. Det är inte okej. Snälla. Tack.
Gud, varför måste det vara så svårt?
Ja, förs… Du.
Det är okej. Vem bryr sig?
Titta. Vi vänder bara på den.
Ser du? Jag menar,
-det är en pizzafläck där… -Jag bryr mig inte.
Jag vet att du inte gillar att prata om sånt med mig.
-Pappa. -Men mensolyckor är normala.
Sluta bara prata.
En tjej jag dejtade hade dem konstant.
Håll tyst! Håll bara tyst.
Jag ville inte ens vara här. Mamma tvingade mig.
Okej, vad hade du gjort hos mamma?
Jag skulle vara i min egen säng med mammas värmedyna.
Vi har ingen sån, men vi kan göra en.
-Gud, nej. -Nej, nej. Jag fixar det.
Stanna bara där.
Ett ögonblick.
Jag värmde en handduk. Det är som en värmedyna.
Jag vill inte ha den.
Det funkar lika bra, jag lovar.
-Det gör det inte. -Du har inte ens testat.
Kan du snälla bara gå?
Finns det nåt annat jag kan göra?
Okej.
TILL GABI
-Mår du bra? -Ja, lite kramper bara.
-Har de ingen värmedyna? -Självklart inte.
Vet du vad? Jag har nåt som funkar för mig.
-Jag kan visa dig om du vill. -Verkligen?
Är det ditt rum?
Det är min pappas rum. Han sover på soffan när jag är här.
Titta inte på allt dumt på väggen bara.
Det här mildrar trycket.
Herregud. Jag känner det redan.
Bra.
Hej.
Åh. Hej.
Jag ville inte störa. Fortsätt.
-Pappa, det här är Caroline. -Hej, Caroline. Jag är Victor.
Hej. Jag är vän med…
Herregud.
Josh?
Ja.
Jag glömmer också alltid hans namn.
Hon kom in på toan när jag var där.
Men hon ville visa mig den här grejen, och det hjälper faktiskt mot kramperna.
Han tänkte ge mig en varm handduk för han saknar värmedyna.
Jag har gjort det, och det funkar.
Det där ser faktiskt skönt ut.
-Får man haka på? -Ja. Kom.
Det är bra för ländryggen.
Okej, få se.
-Kryp in dit. -Okej.
Gudars. Ja, det är det.
Hur länge har du känt Josh?
Vi började väl prata förra veckan.
-Prata? -Messa.
Tänker ni fortsätta messa?
Ärligt talat, troligtvis inte.
Så sexet sög?
Hallå.
Kan du skynda dig? Jag vill inte bli sen.
Gabi?
-Jag kommer. -Okej, tack.
Om typ tio.
Var hittade du dina nya dojor?
Va?
Kom igen. Dina Air Jordans. Var hittade du dem?
Gick du igenom mina grejer?
Du går runt med ett par nya skor hela veckan utan att ha dem på dig.
Vad är grejen?
Inget. De är mina.
Jag vet att din mamma inte köpte skor för 120 dollar.
Så var hittade du dem?
Jag lånade dem.
Okej. Varför blir du så defensiv då?
-För att. -Varför?
Du litar inte på mig.
Nej. Det är inte sant. Jag litar på dig.
Jag litar på att du alltid säger sanningen.
Jag lånade dem från Adriana, okej? Jag tänkte ge tillbaka dem, okej?
Efter bilden. Jag tänkte ge tillbaka dem.
Jag ville bara ta ett fint foto åt Vincent.
Okej.
Fan. Är vi så distanserade att du inte kan säga att du behöver skor?
-Hur handlar det här om dig? -Det gör det inte.
-Du stal från en vän. -Jag tänkte ge tillbaka dem.
Ja, men det är den värsta delen, okej?
Att du ville ha skor för att impa på en kille?
Det är löjligt.
-Du vet ingenting. -Jag vet allt.
-På samma sätt som jag vet att du är… -Ja. Jag vet. Jag har hört det.
Jag är underbar och snäll, så alla killar borde gilla mig.
-Ja. -Nej.
Det var inte alls vad jag tänkte säga.
Du har varit jobbig hela helgen, och nu får jag veta att du stjäl grejer?
Ja. Jag vet i alla fall att jag inte blir nån förare som inte har råd att bo själv.
Jag är stolt över mitt jobb.
Förstår du mig?
Jag är jäkligt bra på det.
Jag bor bara med Josh för att kunna ge dig allt du behöver.
Du tycker att mitt liv är sorgligt. Nä, det är det inte.
Om du tror att du bara får ett bra liv med Air Jordans…
…kommer livet göra dig besviken.
Glädje, broder
Om vi älskar varandra idag Är det för att han har återuppstått
Han har återuppstått
Halleluja
Han har återuppstått
-Har du allt? -Ja.
-Är du säker? -Ja.
Okej.
-Hallå där. -Hola.
Hur var helgen?
Inget hej? Ingenting.
Jag stal Adrianas Air Jordans.
-Den här helgen? -Nej, tidigare.
Okej, så det var därför.
Men jag gjorde upp en plan i kyrkan.
Jag kan göra sysslor åt er och vara barnvakt åt Jessica
tills jag har råd att köpa hennes skor.
Bra början. Du har också utegångsförbud i en månad.
-Utegångsförbud? Ingen får det längre. -Du pratar om det hela tiden.
-Åt helvete med det här. -Hallå!
Fortsätter du så blir det en månad till. Förstått?
Åh, så nu jobbar ni ihop? Jag borde ha gjort det när ni var gifta.
-Två månader! -Gabi.
-Var kommer det här ifrån? -Kanske från er två.
Som om ni är så bra. Du dejtar en gift man.
Och du har nån skum kvinna i ditt hus.
På riktigt. Ni har ingen aning om vad ni gör.
-Hon är inte min skumma kvinna. -Richard…
-De är nästa skilda, så… -Det var Joshs brud.
-Fast man kan inte äga kvinnor… -Jag vet inte varför…
Du måste inte förklara nåt.
Varför tvingar hon oss att göra det här?
-Din dotter. -Hon är din.
-Är du säker? -Ja. Hon är din.
Sabbar vi allt nu?
-Inte allt. Nej. -Säkert?
Troligtvis en del.
-Fast vi är bättre än de flesta. -Bättre än våra föräldrar.
-Bättre än dina föräldrar. -Hallå!
Vad? Sa du nåt?
-Jag hörde nåt. -Nej. Det är min accent.
-Du, jag måste… -Jag ska inte uppehålla dig.
Lycka till. Vi ses om några veckor.
Okej.
Undertexter: Borgir Ahlström