Živjo.
Izvolite.
Če vam ni odveč.
-Hvala. -Malenkost.
Pa sem rekla: "Prav. Živjo. Ne moreš tako delati z mano."
Ja, natančno tako. "Obe sva odrasli,
ampak ena od naju se obnaša kot otrok."
Nisem kriva, če sovraži svoje življenje.
Naj prevzame odgovornost zase in se ne znaša nad mano.
Naročila sem solato brez čebule. In tako bi moralo biti.
-Vem. -Izvolite.
Takšnega pogovora danes res nisem rabila.
Lep…
Klinc.
-O bog, Victor. -Oprosti, nisem te hotel ustrašiti.
Polne roke imam. Kar tja daj.
Kar izvoli. Jaz bom uredil. Ne sekiraj se.
-Greš konec tedna gledat Dodgerse? -Imel sem vstopnici, pa sem jih oddal.
Hčerki nazadnje ni bilo všeč, ko sva šla.
Včasih ji je bilo, pa ji ni več. Kaj drugega bova počela.
-V redu je. -Koliko je stara?
-Trinajst. -Najstniška leta so naporna.
-Postane kaj bolje? -Ne bi vedela.
Moja hči živi pri očetu, njen brat pa pri meni. Sovražim ga.
-Prav. -Adijo. Se vidiva.
Lep konec tedna.
Victor. Je bilo preveč resno?
Dobra si bila. Ne. Ravno prav resna.
Ja. Adijo.
Če bi se rada peljala z mano, greva s chevroletom z zlatimi feltnami.
Oh, zakaj tako živim? Ej, najbrž zaradi keša!
Če bi se rada zadela z mano, skadi džojnt na zadnjem sedežu mercedesa E.
G. Morales
Oh, zakaj se tako počutim? Ej, najbrž zaradi keša!
-Stari. Je to bolonjska omaka? -O ne.
-To je posebna omaka za lazanjo. -Jezus. Res?
-Lahko ne omenjaš njegovega imena? -Oprosti.
-Gabi pride jutri. -Saj ni tu, ne?
-Ne, a naj ti ne uide pred njo. -Čakaj. To je za Gabi?
Ampak pride šele jutri.
Ja, ampak ker noče več kuhati z mano, nočem tratiti najinega časa.
-Zato kuham dan prej. -Boš to skuhal in dal v hladilnik?
Kaj?
-Dobil boš, ko se bo najedla. -Če bi vzel stran moj delež…
-Zakaj barantaš? Kaj ti je? -Sveže je.
Ven iz moje kuhinje.
Sranje.
Klinc.
-Hola. -Živjo. Gabi, oči je tu!
Čisto džungelska je.
Ni džungelska.
Ne, čedna si. To sem hotel…
Gaba Gaba, kaj bo dobrega? Ne boš udarila? Halo?
Kaj je bilo to?
Skupina deklet je sinoči prespala pri Adriani.
Niso je povabile.
-Zakaj ne? -Ne vem. Zato je že ves dan taka.
Ne, ne. Nekaj drugega obleci.
-Zakaj? -Gabi, ubogaj mamo.
V redu sem.
-Srečno. -Ja.
Kaj boš?
-Saj sem rekla, da nisem lačna. -Čas kosila je. Moraš kaj pojesti.
To, da je čas kosila, ne pomeni, da moram biti lačna. Telo poslušam.
Prav. Telo… Prav.
Kaj pa, če zdaj kaj kupim, pa boš pojedla, ko boš lačna?
-Piščanca? -Imajo kaj veganskega?
Si zdaj veganka?
Ne, samo jem vegansko.
Nisi veganka. Nazadnje si jedla hot dog.
Ja, ogaben je bil. Tri dni me je bolel želodec.
Bolel te je, ker neredno ješ.
-Nehaj. -Vedno ješ neredno.
-Nehaj, nisem lačna. Lahko greva? -V vrsti za naročilo sva.
Pred mano in za mano je avto. Tam je robnik, tam pa velik jedilnik.
-Kam naj grem? -Bova kar ždela tu?
Zase bom vzel sendvič s piščancem. Ti pa lahko narediš, kar hočeš.
Ti je to v redu?
Prav? Prav.
Vsaj kakam lahko.
Živjo.
-Si dobro? -Ja.
Kaj delaš?
Samo skozi okno gledam.
-Gabi je tu. -Prav.
-Hočeš, da… -V redu sem. Živjo, Gabi.
Živjo.
-Odloži stvari. Na izlet greva. -Nalogo imam.
Zakaj si potem na telefonu s prijateljicami?
-Nalogo delamo. -Na zrak moraš. Ljudje potrebujemo zrak.
Saj imam zrak.
-Ni lepo? -Recimo.
-Še lepše bo. -Kdaj?
Kmalu.
-Zakaj nisva šla na Dodgerse? -Resno?
-Pred 14 dnevi si rekla, da je grozno. -Nisem.
Rekla si: "Nikoli več nočem priti sem."
Tudi prav. Lahko se vrneva, ko boš hotel.
Kot veganki bi ti morala biti telovadba všeč.
-Ne? -To je stereotip.
Je vse v redu?
Lahko pustiš to za potem?
-Ne morem. -Daj no, v naravi sva.
-Gotovo lahko počaka… -Ne more.
To so moje prijateljice, ne tvoje. Oprosti, ne veš, za kaj gre.
Prav. Tudi jaz imam prijatelje.
-To sploh ni isto. -Se pa spomnim, kako je bilo.
-Gotovo je bilo takrat drugače. -Ja, ampak hkrati je tudi enako.
Vem, kakšne so včasih punce.
-A res? -Ja.
Prav. Kakšne?
Zelo hudobne. Zlasti druga do druge.
Tudi prav.
Če se kdaj počutiš odrinjeno, veš, da se lahko zaneseš name, ne?
Vedno bom ob tebi.
Nikamor ne grem.
Ti je mama povedala za Adriano? Zakaj? Trapa.
Ne govori tako o mami. Jasno?
Dovolj. Daj telefon.
-Ne. To moram narediti. -Lepo sem te prosil.
-Ni treba. Daj telefon. -Ne.
-Vrnil ti ga bom. -Pusti.
Daj mi telefon. Jaz sem ga kupil, zato mi ga daj.
Daj stran kurčeve roke!
Poslušaj. To je nepomembno.
Misliš, da je pomembno, ker si ves čas v tem.
Za en dan ga odloži, veliko bolje se boš počutila. Verjemi.
Tako star si.
Samo vizijo sem imela. Ki sem jo hotela uresničiti.
Z njo sem hotela širiti ljubezen.
Rada vas imam. Res.
Prav.
Adijo.
Vidiš, o čem govorim?
Tu in tam je blefirala.
-Zgrešil si bistvo. -Nekje na sredini.
Nisi čutila? Premočno je smrkala.
-Oči, poslušaj me. -Kaj?
Po tem videu je izgubila 75.000 sledilcev.
Saj ne more iti v tovarno na Kitajsko,
da bi se prepričala, da v šminkah ni živega srebra.
Zato ni ona kriva. Pa vsi s prstom kažejo nanjo.
Ne vedo, kako gara.
-Ti veš, kako gara? -Ja.
Vstane ob pol sedmih in se dve uri liči in frizira.
Potem vse snema in montira sama.
Zato ni pošteno, če gre ena drobna stvar narobe,
-da se vsa skupnost obrne proti njej. -Prodajala je vendar strupena ličila.
To je zelo nevarno. Prav je, da jo kritizirajo.
-O bog. Si resen? -Ja.
Veš, koliko ljudi v krizi je podprla? Nje pa ne podpre nihče.
-Ni treba biti taka. -Kakšna?
Tako čustvena. Samo moje mnenje je.
-Vedno to delaš. -Kaj?
-Da se sramujem, da mi je nekaj všeč. -Daj no.
-Ne počnem tega. -Pozabi.
Prav.
Greva spat, a?
-Naspiva se. Ja. -Prav.
Pridi.
Televizijo bom gledala. Nisem utrujena.
Že davno bi morala spati. Greva.
-Davno? -Pozno je. Saj je vseeno. Dajmo.
-Sobota je. -Mama ti ne bi dovolila bedeti tako dolgo.
-Ne vpletaj je. -Saj je ne. Vstani, prosim.
-Ne. -Ne grem se tega.
Prosim, vstani. Utrujen sem.
Ne bom ti dovolil, da ostaneš na kavču. Ni prav. Hvala.
O bog. Zakaj je tako težko?
Ja.
V redu je. Nič hudega.
Samo obrnila jo bova.
-Vidiš? Madež zaradi pice je. -Briga me.
Vem, da nočeš govoriti z mano o telesnih zadevah,
-ampak menstrualne nezgode so normalne. -Utihni, prosim.
-Punca iz gimnazije jih je imela ves čas. -Utihni že!
Nisem hotela biti tu ta vikend. Mama me je prisilila.
Prav, kaj drugega bi počela pri mami?
Bila bi v svoji postelji in imela mamin termofor.
Nimava termofora. Lahko pa ga narediva.
-O bog. -Ne, uredil bom. Počakaj.
Sekundico.
Brisačo sem ti pogrel. Kot termofor je.
-Nočem je. -Enako učinkuje, prisežem.
-Ne učinkuje enako. -Nisi poskusila.
Me pustiš pri miru?
Ti lahko pomagam kako drugače?
Prav.
ZA GABI
-Si v redu? -Ja, samo krči so.
-Imata termofor? -Ne, itak.
Vem, kaj pomaga.
-Lahko ti pokažem, če hočeš. -Res?
-Je to tvoja soba? -Očetova je. Ko sem tu, je moja.
Na kavču spi.
Ne glej bedarij na stenah.
S tem bo pritisk popustil.
-O bog, že čutim. -Dobro.
-Živjo. -Živjo.
Nisem hotel motiti.
-Oče, to je Caroline. -Živjo. Victor sem.
Živjo, sem prijateljica…
-O bog. -Od Josha?
Ja.
Vedno pozabim njegovo ime.
V kopalnico je prišla. Hotela mi je pokazati, kaj se je naučila na plesu.
Res pomaga pri krčih.
Vročo brisačo mi je ponujal, ker nima termofora.
Pri meni učinkuje.
-Prijetno zgleda. Smem? -Ja, kar.
Dobro je za križ.
Pa poglejmo.
Zrini se tja.
O bog. Ja, je.
Kako dolgo poznaš Josha?
Prejšnji teden sva začela govoriti.
-Govoriti? -SMS-i.
Bosta nadaljevala?
Najbrž ne.
Torej je bil seks zanič?
Lahko pohitiš? Nočem zamuditi.
Gabi?
-Takoj bom. -Hvala.
Še 10 minut.
Kje si dobila nove čevlje?
-Kaj? -Air Jordan. Kje si jih dobila?
-Po mojih stvareh si brskal? -Ves vikend imaš nove čevlje,
pa jih ne obuješ. Zakaj? Kaj je to?
Nič. Moje so.
Vem, da ti mama ni kupila čevljev za 120 dolarjev. Kje si jih dobila?
-Sposodila sem si jih, prav? -Prav. Zakaj si potem tako napadalna?
-Zato. -Zakaj?
-Ne zaupaš mi. -Ne. Ni res, zaupam ti.
Zaupam ti, da mi boš vedno povedala resnico.
Od Adriane sem si jih sposodila. Vrniti sem jih hotela.
Po filmu sem jih hotela vrniti.
Samo fotografirati sem se hotela za Vincenta.
Prav.
Si res nisva tako blizu, da bi mi rekla, da potrebuješ nove čevlje?
-Zakaj gre spet zate? -Ne, zate gre. Prijateljici si kradla.
-Vrniti sem jih nameravala. -Ja, ampak to je najhujše.
Da si hotela čevlje, da bi te fant opazil. To je smešno.
-Pojma nimaš. -Ja, vse vem.
-Tako kot vem, da si… -Ja. Vem. Sem že slišala.
Krasna sem in prijazna. Zato bi me moral fant imeti rad.
-Ja. -Ja. Ne, nisem hotel reči tega.
Ves vikend si prava tečka. Zdaj pa izvem, da tudi kradeš?
Ja. Vsaj vem, da ne bom voznica, ki si ne more privoščiti svojega stanovanja.
Ponosen sem na svojo službo. Me razumeš?
Pa dobro jo opravljam.
Z Joshem živim samo zato, da ti omogočim vse, kar potrebuješ.
Moje življenje se ti zdi žalostno? Ne, ni tako.
Če misliš, da za dobro življenje potrebuješ superge Air Jordan…
Potem boš v življenju zelo razočarana.
Veselje, bratje.
Danes se imamo radi, ker je vstal.
Vstal je.
Aleluja.
Vstal je.
-Imaš vse? -Ja.
-Res? -Ja.
Prav.
Živjo. Kako sta preživela vikend?
Ne boš pozdravila? Nič?
Adriani sem ukradla jordanke.
-Ta vikend? -Ne, prej.
-Prav, zdaj mi je jasno. -V cerkvi sem naredila načrt.
Pomagala vama bom in bila varuška Jessici,
dokler ne bom zaslužila za nove jordanke.
Dober začetek. Pa kaznovana si za en mesec.
-Tega nihče več ne počne. -Ves čas govoriš, da kaznujejo otroke.
Jebeš to.
Če boš tako govorila, boš kaznovana dva meseca.
Sodelovati bi morala, ko sta bila poročena.
-Dva meseca! -Gabi.
-Kje si pobrala to sranje? -Mogoče od vaju.
Ker sta tako super. Ti hodiš s poročenim,
v tvojem stanovanju pa je neznanka.
Nobeden od vaju ne ve, kaj počne.
-Ni moja. Josheva punca je. -Richard je skoraj ločen.
Saj ne, da je lahko punca last. Ni ti treba razlagati.
-Zakaj se ji pustiva? Tvoja hči. -Tvoja je.
-Si prepričana? -Ja. Tvoja je.
Bova vse zajebala?
-Ne vsega. -Res ne?
Nekaj že.
-Boljša sva kot večina staršev. -Boljša od najinih.
Boljša od tvojih.
Kaj? Si kaj rekla?
-Nekaj sem slišala. -Samo moj naglas.
-Iti moram. -Nočem te zadrževati.
-Veliko sreče. Se vidiva čez dva tedna. -Prav.
Prevedla Lorena Dobrila