Sveiki.
Prašau.
Jei neprieštarausite.
- Ačiū. - Prašom.
Aš ir sakau: „Gerai. Laba diena. Tu tiesiog negali taip su manim elgtis.
Taip, ne. Būtent. Aš ir sakau: „Mes abi suaugusios,
bet viena iš mūsų elgiasi kaip visiškas vaikas.“
Aš nekalta, kad ji nekenčia savo sumauto gyvenimo.
Ji turi prisiimti atsakomybę ir neišsilieti ant manęs. Taip.
Užsakiau salotas be svogūnų. Jos turėtų būti be svogūnų.
Štai kas turėtų nutikti dabar pat.
- Žinau. - Prašom.
Man tikrai nereikėjo šito pokalbio būtent šiandien, supranti?
Jums geros…
Šiknius.
O Dieve, Viktorai.
Atsiprašau. Nenorėjau jūsų išgąsdinti.
Mano rankos užimtos. Gali padėti.
Taip. Eikite. Aš viską padarysiu. Būkit rami.
Eisi į „Dodgers“ rungtynes šį savaitgalį?
Žinote, turėjau bilietus,
- bet atidaviau. - Ką? Atidavei?
Taip. Mano dukrai nelabai patiko, kai paskutinį kartą ėjome.
Anksčiau patikdavo, bet, matyt, nebepatinka, taigi… Veiksim ką nors kitą.
- Viskas gerai. Taip. - Kiek dukrai metų?
- Trylika. - Paauglystės metai sunkūs.
- Ar bus geriau? - Iš kur man žinoti.
Mano dukra gyvena su savo tėvu, jos brolis - su manimi,
o jo aš tikrai nekenčiu.
- Gerai. - Aš…
- Viso. Iki pasimatymo. - Taip. Iki.
Gero savaitgalio, girdit?
Ei, Viktorai, ne per daug paatviravau?
Viskas gerai. Ne. Deramas atvirumo kiekis.
- Taip. Viso. - Viso.
ARTŪRAS KASTRO FILME
LOS ANDŽELAS
Jei nori Pasivažinėti su manimi
Važiuosime triračiu ševiku Su auksiniais ratais
O, kodėl aš taip gyvenu? Ei, turbūt dėl pinigų!
Jei nori apsinešti su manimi Surūkyk suktinę merso galinėje sėdynėje
Ponas Moralesas
O, kodėl taip jaustis turiu? Ei, turbūt dėl pinigų!
- Biče. - Labas.
- Ką čia darai? Bolonijos padažą? - Ne, pone.
- Čia - mano ypatingas lazanijos padažas. - Jėzau. Rimtai?
- Gal galėtum neminėti jo vardo? - Atleisk.
- Rytoj atvažiuos Gabė. - Juk jos čia nėra?
Ne, bet gali prasprūsti jos akivaizdoje.
- Gerai, bet palauk. Čia Gabei? - Taip.
Bet ji nepasirodys iki rytojaus.
Nepasirodys. Bet jai nebepatinka su manimi gaminti,
todėl tiesiog prarandu tą laiką su ja.
- Taigi nusprendžiau pasiruošti iš vakaro. - Taip, bet ką tu darysi?
Prigaminsi maisto ir sudėsi į šaldytuvą?
Ką?
Galėsi paragauti, kai ji rytoj pavalgys.
Bet aš tik sakau, kad jei įsidėčiau savo porciją…
Kas čia per derybos?
- Kas tau negerai? - Kad išliktų šviežia…
- Prašau, nešdinkis iš mano virtuvės. - Gerai.
Ot šūdas.
Šūdas.
- Hola. - Labas.
Gabe, tėtis atėjo!
Tikras džiunglių stilius.
Ne džiunglių.
Ne, gražiai atrodai, tą norėjau…
Gaba Gaba, kaip sekasi?
Nesudauši rankomis? Alio?
Ką tai reiškia?
Vakar pas Adrianą miegojo grupelė mergaičių.
O jos nepakvietė.
- Kodėl? - Nežinau.
Šitaip visą dieną.
O, ne. Turi persirengti kitais drabužiais.
- Kodėl? - Gabe, tiesiog klausyk mamos.
- Man taip gerai. - Ei.
- Sėkmės. - Ačiū.
DŽEKAS
Na, tai ko nori?
Sakiau, kad aš nealkana.
Žinau, bet dabar pietų metas. Reikia kažką pavalgyti, ar ne?
Taip, bet jei dabar pietų metas, tai nereiškia, kad turiu būti alkana.
Bandau įsiklausyti į savo kūną.
Gerai. Tavo kūn… Gerai.
Gal aš tau dabar ką nors nupirksiu,
o tu suvalgysi vėliau, kai išalksi?
- Nori aštrios vištienos? - Ar jie turi ką nors veganiško?
Ką, dabar tu veganė?
Nesu veganė, tik valgau veganišką maistą.
Bet tu - ne veganė. Kai paskutinį kartą matėmės, valgei „Dodgers“ dešrainį.
Taip, ir buvo šlykštu. Tris dienas skaudėjo pilvą.
Taip, pilvą skaudėjo, nes retai tuštiniesi.
- Baik. - Niekad nesituštinai reguliariai.
Nebekalbėk. Aš nealkana.
- Galime tiesiog važiuoti? - Laukiam eilėje mašinoje.
Supranti? Prieš mane stovi mašina, už manęs - mašina, ten - šaligatvis
ir didžiulis meniu.
- Kur nori, kad važiuočiau? - Tai turime tiesiog čia sėdėti?
Nusipirksiu sumuštinį su aštria vištiena,
o tada galėsi daryti, ką nori.
Na kaip? Tinka?
Gerai? Gerai.
Bent jau normaliai kakoju.
Ei.
Labas.
- Gerai jautiesi? - Taip.
Ką tu darai?
Tiesiog žiūriu pro langą.
- Ei, Gabė atvažiavo. - Gerai.
- Ar nori, kad aš… Gerai. - Viskas gerai. Labas, Gabe.
Labas.
Gerai. Eik, pasidėk daiktus. Veduosi tave į žygį.
Negaliu. Turiu per daug namų darbų.
Visada sakai tą patį, o paskui visąlaik praplepi telefonu su draugėmis.
Ruošiu namų darbus.
Tau reikia pakvėpuoti oru, aišku? Žmonėms reikia oro.
Čia oras. Turiu oro.
- Argi ne gražu? - Tikriausiai.
- Bus dar gražiau. - Kada?
Greitai.
Kodėl nėjome į „Dodgers“ rungtynes?
Tu rimtai?
- Prieš dvi savaites sakei, kad nepatiko. - Nesakiau.
Tai tavo žodžiai: „Niekada nenoriu čia grįžti“.
Koks skirtumas. Galim grįžti, kada tik norėsi.
Nagi. Argi tu ne veganė?
Tau turėtų patikti viskas, kas susiję su mankšta.
- Ne? - Tai - stereotipas.
Viskas gerai?
Ei, gal galėtum parašyti vėliau, prašau?
- Ne, negaliu. - Liaukis, mes gamtoje. Nagi.
Ei. Kas tai bebūtų,
- esu tikras, kad gali palaukti… - Šiaip jau negali.
Čia ne tavo draugai, o mano draugės.
Atsiprašau, bet tu nieko apie tai nesupranti.
Gerai. Žinai, aš irgi turiu draugų.
- Tai visiškai ne tas pats. - Taip, bet prisimenu, ką tai reiškia.
Tais laikais tikrai buvo kitaip.
Tikrai kitaip, bet lažinuosi, kad iš dalies ir taip pat.
Žinau, kokios būna merginos.
- O, nejaugi? - Taip.
Gerai. Kokios jos būna?
Labai bjaurios, supranti? Ypač viena kitai.
Nesvarbu.
Mija, jei kada nors pasijusi, tipo, atstumta ar panašiai,
žinai, kad aš visada šalia, ar ne?
Aš visada būsiu šalia.
Žinai? Visada. Niekur nedingsiu.
Mama pasakė tau apie Adrianą? Kodėl ji pasakė? Ji tokia kvaiša.
Ei. Nevadink šitaip savo motinos. Supratai?
Gerai. Gana. Duok man telefoną.
- Ne. Tėti, turiu atrašyti. - Taip. Gražiai tavęs paprašiau.
- Ne, neturi. Atiduok telefoną. - Ne.
- Vėliau tau jį grąžinsiu. - Paleisk.
Tiesiog duok man telefoną.
Mija, aš moku už šitą daiktą, todėl duok man tą sumautą telefoną.
Patrauk nuo manęs savo letenas!
Paklausyk. Visa tai nesvarbu, girdi? Nesvarbu.
Manai, kad svarbu, nes visąlaik apie tai galvoji, supranti?
Nežiūrėk į jį vieną dieną ir pasijusi daug geriau.
Patikėk manimi.
Tu toks senas.
Aš tik turėjau viziją. Ir bandžiau ją įgyvendinti.
Siekdama vizijos bandžiau skleisti meilę.
Aš jus myliu, bičiuliai. Tikrai.
Gerai.
Viso.
Gerai. Supranti, apie ką kalbu?
Bet vieną akimirką ji aiškiai vaidino.
- Tu nieko nesupratai. - Ne, bet link vidurio.
Argi nepajutai? Ji per daug garsiai šniurkščiojo?
- Tėti, paklausyk manęs. - Ką?
Po šito įrašo paviešinimo
- ji neteko 75 000 prenumeratorių. - Aišku.
Ji juk negalėjo būti fabrike Kinijoje
ir įsitikinti, kad aplinka saugi ir į lūpdažius nepateko gyvsidabrio.
Taigi, formaliai ji nekalta.
Bet visi bando pateikti taip, tarsi visa bėda - ji,
nors net nežino, kaip sunkiai ji dirba.
- Tu žinai, kaip sunkiai ji dirba? - Taip.
Ji keliasi 6.30 val., dvi valandas šukuojasi ir daro makiažą.
Paskui viską filmuoja ir redaguoja pati.
Todėl nelabai sąžininga, kad po vienos nenusisekusios smulkmenos
visa bendruomenė atsigręžia prieš ją.
Tai ne viena smulkmena. Ji pardavinėjo nuodingas makiažo priemones?
Tai be galo pavojinga. Manau, kad už tai dera kritikuoti.
- O Dieve. Tu rimtai? - Taip.
Žinai, kiek žmonių ji parėmė, kai jiems buvo sunku,
bet kai sunku jai, niekas nenori jos remti?
- Gerai, nereikia šitaip. - Kaip?
Šitaip karščiuotis, mieloji. Tai tik mano nuomonė.
- Tu visada taip darai. - Ką darau?
- Verti jaustis kvaile dėl to, ką mėgstu. - Liaukis.
- Aš visai ne to norėjau. - Tiesiog pamiršk.
Gerai.
O gal jau eikime pailsėti?
- Pamiegoti. Taip. - Gerai.
Eime.
Aš tik pažiūrėsiu teliką. Aš nepavargusi.
Liaukis. Tau jau seniai reikėjo gultis. Eime.
- Man reikėjo gultis? - Jau vėlu. Nesvarbu. Einam.
- Šiandien šeštadienis. - Klausyk, aš ir taip daug leidau.
Mama nė už ką neleistų tau taip ilgai vakaroti.
- Nekišk čia mamos. - Nekišu. Gal gali atsistoti, prašau?
- Ne. - Aš su tavimi nesiginčysiu.
Būk gera, atsistok. Aš pavargęs. Prašau, stokis.
Neleisiu tau pasilikti ant sofos, aišku? Taip negalima. Prašau. Ačiū.
Dieve. Kodėl turi būti taip sunku?
Taip, ži… Ei.
Viskas gerai. Kas čia tokio?
Žiūrėk. Tiesiog apversime.
Matai? Žodžiu…
- …čia dėmė nuo picos… - Man visai nerūpi.
Klausyk, žinau, kad nemėgsti su manimi kalbėti apie kūniškus dalykus.
- Tėti. - Bet per mėnesines tai - visai normalu.
Tiesiog nebekalbėk.
Mano panelei mokykloje nuolat taip nutikdavo.
Užsičiaupk! Tiesiog užsičiaupk, gerai?
Aš net nenorėjau šį savaitgalį čia būti. Mama privertė atvažiuoti.
Gerai,
ką pas mamą darytum kitaip?
Būčiau savo lovoje ir pasiimčiau mamos šildantį kilimėlį.
Mes šildančio kilimėlio neturim, bet galim pasidaryti savo.
- O Dieve. - Ne. Aš tuoj.
Tik pabūk čia.
Sekundėlę.
„DODGER“ STADIONAS LOS ANDŽELAS
Ei. Pašildžiau rankšluostį. Jis visai kaip šildantis kilimėlis.
Nenoriu.
Poveikis bus toks pat, pažadu.
- Nebus toks pat. - Tu net nepabandei.
Gal gali, prašau, išeiti?
Ar dar kuo nors galiu tau padėti?
Gerai.
GABEI
- Gerai jautiesi? - Taip, tik pilvą diegia.
- Jie turi šildantį kilimėlį? - Ne, aišku, kad neturi.
Žinai, ką? Man padeda vienas dalykas.
Galiu parodyti, jei nori.
Tikrai?
Čia tavo kambarys?
Čia mano tėčio kambarys, bet aš juo naudojuosi, kai esu čia.
Žinai, jis miega ant sofos.
Tik nežiūrėk į nesąmones ant sienų.
Pamatysi. Tai sumažins spaudimą.
Vajetau. Jau jaučiu.
Gerai.
Labas.
Sveiki.
Nenorėjau trukdyti. Viskas gerai.
- Tėti, čia Karolina. - Labas, Karolina. Aš Viktoras.
Labas. Aš esu draugė…
O Dieve.
Džošo?
Taip.
Nuolat pamirštu jo vardą. Viskas gerai.
Ji atėjo į vonios kambarį, kai ten buvau aš.
Bet ji norėjo parodyti vieną dalyką, kurį išmoko per šokius,
ir tai išties padeda palengvinti dieglius.
Jis siūlė užsidėti karštą rankšluostį, nes neturi šildančio kilimėlio.
Aš taip dariau ir man padėjo.
Šiaip jau atrodo visai neblogai.
- Jūs nieko prieš, jei aš… prisijungsiu? - Junkis. Ateik.
Tai padeda juosmeniui.
Gerai, pažiūrėkim.
- Tiesiog pasislink ten. - Gerai.
O Dieve. Taip, padeda.
Tai kiek laiko jūs pažįstami su Džošu?
…pradėjom kalbėtis turbūt praėjusią savaitę.
- Kalbėtis? - Susirašinėti.
Ir toliau susirašinėsite?
Jei atvirai, tikriausiai ne.
Tai seksas buvo prastas?
Ei.
Gal galėtum paskubėti? Nenoriu vėluoti.
Gabe?
- Tuoj. - Gerai, ačiū.
Po dešimt minučių.
Tai iš kur gavai naujas klumpes?
Ką?
Baik. „Air Jordans“. Iš kur gavai?
Rauseisi mano daiktuose?
Visą savaitę nešiojiesi naujus batus,
bet nė karto jų neapsiavei.
Kaip suprasti? Ką tai reiškia?
Nieko. Jie mano.
Žinau, kad mama nenupirko tau batų už 120 dol.
Tiesiog nepirko. Tai iš kur juos gavai?
Pasiskolinau, gerai?
Gerai. Tai kodėl taip pyksti, jei tiesiog pasiskolinai?
- Todėl. - Kodėl?
Tu manimi nepasitiki.
Ne. Netiesa. Aš tavimi pasitikiu.
Tikiu, kad visada pasakysi man tiesą, ar ne?
Tiesiog pasiskolinau juos iš Adrianos, aišku? Ketinau juos atiduoti, aišku?
Tik norėjau nusifotografuoti ir būčiau juos atidavusi.
Aš tik norėjau gražiai nusifotografuoti dėl Vincento.
Gerai.
Prakeikimas. Ar tikrai mes tokie nutolę, kad negali paprasčiausiai ateiti
ir pasakyti, kad tau reikia naujų batų, mažute?
- Kodėl kalbą pasuki į save? - Ne. Kalbame apie tave.
Tu pavogei iš draugės.
Nusifotografavusi ruošiausi atiduoti.
Taip, bet tai ir blogiausia. Ar ne? Tai ir blogiausia.
Užsimanei batų tik tam, kad atkreiptum berniuko dėmesį?
Nesąmonė.
- Tu nieko nesupranti. - Taip, aš viską suprantu.
- Taip, kaip suprantu, kad tu… - Taip. Žinau.
Esu girdėjusi.
Esu žiauriai šauni, žiauriai miela, todėl ir patiksiu kokiam nors vaikinui.
- Taip. - Taip, ne.
Norėjau pasakyti visai ne tai.
Tu visą savaitgalį elgeisi kaip tikra rakštis subinėj,
o dabar dar sužinau, kad esi vagilė?
Taip. Aš bent jau žinau, kad nebūsiu kažkokia vairuotoja,
neišgalinti turėti nuosavo būsto.
Aš didžiuojuosi savo darbu.
Supranti?
Ir man jis velniškai puikiai sekasi.
Su Džošu gyvenu tik dėl to,
kad galėčiau suteikti viską, ko tau reikia.
Žiūri į mano gyvenimą ir galvoji, kaip liūdna.
Ne, mija. Ne, visai neliūdna.
Ir jei manai, kad gyvenimas geras tik tada,
kai turi „Air Jordans“…
…gyvenimas tave stipriai nuvils.
Džiaukimės, broliai
Mylime vieni kitus šiandien Nes jis prisikėlė
Jis prisikėlė
Aleliuja
Jis prisikėlė
- Viską turi? - Taip.
- Tu tikra? - Taip.
Gerai.
- Ei. - Hola.
Kaip praėjo savaitgalis?
Nė „labas“? Nieko.
Pavogiau Adrianos „Air Jordans“.
- Šį savaitgalį? - Ne, prieš tai.
Štai dėl ko.
Bet būdama bažnyčioje sugalvojau planą.
Galiu dirbti jums smulkius darbus ir prižiūrėti Džesiką, kol,
žinai, sutaupysiu pinigų ir nupirksiu jai „Air Jordans“.
Taip, gera pradžia, bet tau kitą mėnesį - namų areštas.
Namų areštas? Niekas nebebaudžia namų areštu.
Tu visąlaik pasakoji, kaip vaikus baudžia namų areštu.
- Eikit šikt. - Ei!
Jei taip toliau kalbėsi, areštas tęsis du mėnesius. Supratai?
Gerai, tai dabar jūs veikiate išvien.
Gal reikėjo pabandyti, kai dar buvote susituokę.
- Du mėnesiai! - Gabe.
- Iš kur tokios bjaurybės? - Gal iš jūsų.
Tarsi jūs būtumėt geručiai. Tu susitikinėji su vedusiu.
O tavo namuose nakvoja keista moteris.
Rimtai. Nė vienas iš jūsų nenutuokia, ką daro.
- Ji ne mano keista moteris. - Ričardas…
- Jie beveik išsiskyrę, taigi… - Tai Džošo mergina.
- Nors moteris negali priklausyti… - Nežinau, kodėl aš…
Neprivalai man aiškintis.
Kodėl ji mus verčia teisintis?
- Tavo dukra. - Ji tavo.
- Tu tikra? - Na, taip. Ji tavo.
Ar mes viską gadiname?
- Ne viską. Ne. - Tu tikras?
Turbūt tik dalį.
- Bet mes geresni už daugumą. - Geresni už savo tėvus.
- Geresni už tavo tėvus. - Ei.
Ką? Kažką sakei?
- Kažką išgirdau. - Ne. Tai tik mano akcentas.
- Klausyk, man reikia… Taip. - Nenoriu tavęs gaišinti. Eik.
Sėkmės. Susitiksime po poros savaičių.
Gerai.
Išvertė Sandra Siaurodinė