Sveiki.
Lūdzu.
Ja nav grūti.
-Paldies. -Nuja.
Un es teicu: "Labi. Sveika. Labdien. Tu nedrīksti pret mani tā izturēties."
Jā. Nu nē. Tieši tā. Es teicu: "Mēs abas esam pieaugušas,
bet viena no mums izturas kā pilnīgs bērns."
Tā nav mana vaina, ka viņa ienīst savu dzīvi.
Lai atzīst pati savas kļūdas un neizgāž pār mani. Jā.
Es pasūtīju salātus bez sīpoliem. Tiem jābūt bez sīpoliem.
Tieši tam šajā brīdī jānotiek.
-Es zinu. -Lūdzu.
Zini, šodien jau nu man tiešām nevajadzēja to vārdu apmaiņu.
Lai jums...
Maita.
Ak dievs, Viktor.
Piedodiet. Negribēju jūs nobiedēt.
Man pilnas rokas. Varat notikt tur.
O jā. Ejiet. Tikšu galā. Viss kārtībā.
Iesiet nedēļas nogalē uz Dodgers spēli?
Ziniet, man bija biļetes,
-bet es tās atdevu. -Ko? Tiešām?
Jā. Manu meitu pēdējoreiz diez ko neinteresēja.
Agrāk interesēja, vairs ne, šķiet, tāpēc... darīsim kaut ko citu.
-Viss ir labi. Jā. -Cik veca ir jūsu meita?
-13 gadi. -Tīņu gadi ir grūti.
-Vai kļūs labāk? -Nezinu.
Mana meita dzīvo ar tēvu, viņas brālis dzīvo ar mani,
un viņu es patiešām ienīstu.
-Labi. -Es biju...
-Atā. Tiksimies. -Jā. Labi.
Lai laba nedēļas nogale!
Ei, Viktor, vai tas bija par patiesu?
Viss labi. Nē. Īstā patiesības deva.
-Jā. Atā. -Atā.
ARTURO KASTRO SĒRIJĀ
Ja gribi doties Izbraukt ar mani
Braucam trīsriteņu vāģī Ar riepām labākajām
O, kāpēc es tā dzīvoju? Ei, gan jau naudas dēļ!
Ja gribi ķert kaifu kopā ar mani Kāsīti uzpīpēt merša aizmugurē
Moralesa kungs
O, kāpēc es tā jūtos? Ei, gan jau naudas dēļ!
Vecais.
-Kas te notiek? Tā ir Boloņas mērce? -Nē, kungs.
-Tā ir mana īpašā lazanjas mērce. -Jēziņ. Tiešām?
-Vari, lūdzu, nepiesaukt viņa vārdu? -Piedod, piedod, piedod.
-Rīt atbrauks Gabija. -Viņa nav te, vai ne?
Nē, bet tev varētu pasprukt viņas klātbūtnē.
-Labi, bet pagaidi. Tas ir Gabijai? -Jā.
Bet viņa būs tikai rīt.
Tā ir. Bet viņai vairs nepatīk gatavot ēst kopā ar mani,
zaudēju laiku, ko varu būt ar viņu.
-Nolēmu pagatavot iepriekš. -Labi, bet ko tu darīsi?
Pagatavosi visu un ieliksi ledusskapī?
Ko?
Dabūsi, kad viņa rīt būs paēdusi.
Es tik saku - ja es nodalītu savu porciju...
Kas tā par kaulēšanos?
-Kas tev kaiš? -Lai ir svaiga...
-Lasies laukā no manas virtuves, lūdzu! -Labi.
Nu velns.
Velns.
-Hola. -Sveiks.
Gabij, tētis ir klāt!
O, tāds kā džungļu stils.
Tas nav džungļu stils.
Nē, nē, tu labi izskaties, to es gribēju...
Gabagaba, kā iet?
Ei, atstāsi mani gaidām? Ku-kū!
Kas vainas?
Grupiņa meiteņu pārnakšņoja pie Eidrianas.
Un viņa nebija ielūgta.
-Kāpēc ne? -Es nezinu.
Tā ir jau visu dienu.
O, nē, nē, nē, nē, nē. Pārvelc kaut ko citu.
-Kāpēc? -Gabij, klausi mammu.
Man ir labi.
-Lai veicas! -Jā.
Nu, ko tu gribētu?
Teicu, ka neesmu izsalkusi.
Jā, bet ir pusdienlaiks. Kaut kas ir jāēd, ne?
Jā, bet tik tāpēc, ka ir pusdienlaiks, man nav jābūt izsalkušai.
Es mēģinu ieklausīties savā ķermenī.
Labi. Savā ķerme... Labi.
Varbūt nopērkam kaut ko tagad,
bet tu apēdīsi vēlāk, kad būsi izsalkusi?
-Gribi aso vistu? -Viņiem ir vegāns ēdiens?
Ko, tu tagad esi vegāne?
Nav runa, ka es esmu vegāne, es tik ēdu vegānu ēdienu.
Bet tu neesi vegāne. Pēdējā reizē tu ēdi Dodger Dog hotdogu.
Jā, un tas bija pretīgs. Man trīs dienas sāpēja vēders.
Jā, sāpēja vēders, jo tev ir aizcietējumi.
-Beidz. -Tev vienmēr bijuši aizcietējumi.
Beidz runāt. Es neesmu izsalkusi.
-Varam braukt prom? -Esam autorindā.
Skaidrs? Viena mašīna priekšā, viena aizmugurē, tur ir apmale,
gigantiska ēdienkarte.
-Kur lai es braucu? -Tad mums te būs jātup?
Es sev paņemšu sendviču ar aso vistu,
un tu vari darīt, ko vien gribi.
Ko teiksi? Tā derēs?
Forši? Forši.
Es vismaz varu labi pakakāt.
Ei.
-Tev viss labi? -Jā.
Ko tu dari?
Vienkārši skatos pa logu.
-Ei, Gabija ir klāt. -Labi.
-Vai man... Labi. -Man viss labi. Sveika, Gabij.
Sveiks.
Labi. Noliec mantas. Vedīšu tevi pārgājienā.
Nevaru. Man ir daudz mājasdarbu.
Tu tā vienmēr saki, bet pēc tam sēdi telefonā ar draugiem.
Un pildu mājasdarbus.
Tev vajag gaisu, skaidrs? Cilvēkiem vajag gaisu.
Te ir gaiss. Man ir gaiss.
-Vai nav skaisti? -Laikam.
-Nu, kļūs arvien skaistāk. -Kad?
Drīz.
Kāpēc mēs negājām uz Dodgers spēli?
Tu to nopietni?
-Pirms divām nedēļām teici - šausmīgi. -Es tā neteicu.
Tavi vārdi: "Es vairs negribu te nākt."
Vienalga. Kad vari, esmu gatava griezties atpakaļ.
Beidz. Vai tad tu neesi vegāne?
Tev būtu jāpatīk fiziskajām nodarbēm.
-Nē? -Tas ir stereotips.
Viss labi?
Ei, tu nevari to darīt vēlāk?
-Nē, nevaru. -Beidz, mēs esam dabā. Beidz.
Ei. Lai kas tas būtu,
-tas noteikti var pagaidīt... -Nevar gan.
Tie nav tavi draugi, bet mani.
Piedod, bet tu nezini, par ko runā.
Labi. Zini, man arī ir draugi.
-Tas ir kas pilnīgi cits. -Jā, bet es atceros, kā tas bija.
Tad noteikti bija citādi.
Noteikti, bet zināmā mērā tas ir tas pats.
Es zinu, kādas mēdz būt meitenes.
-Tiešām? -Jā.
Labi. Kādas mēdz būt meitenes?
Zini, ļoti nejaukas. Īpaši cita pret citu.
Vienalga.
Mija, ja tu kādreiz jūties atstumta vai kā,
zini, ka tev esmu es, labi?
Vienmēr būšu.
Zini? Vienmēr. Nekur nepazudīšu.
Mamma pastāstīja par Eidrianu? Kāpēc? Viņa ir tik stulba.
Ei. Nerunā tā par māti. Saprati mani?
Labi. Pietiks. Dod telefonu man!
-Nē. Tēt, man jāatbild. -Jā. Es tev jauki palūdzu.
-Nē, nav. Dod telefonu man! -Nē.
-Vēlāk atdošu. -Laid vaļā!
Dod telefonu man!
Mija, es maksāju par šo telefonu, tāpēc dod to man.
Novāc no manis savas sūda rokas!
Paklausies. Tam nekam nav nozīmes. Tam nav nozīmes.
Tu domā, ka ir, jo vislaik esi tajā ierakusies, skaidrs?
Dienu neskaties tajā, un tu jutīsies daudz labāk.
Tici man!
Tu esi tik vecs.
Man tikai bija sapnis. Un es mēģināju to sapni sasniegt.
Un, to darot, mēģināju izplatīt mīlestību.
Es jūs mīlu. Tiešām.
Nu labi.
Atā.
Labi. Saproti, par ko es runāju?
Bet viņa vienbrīd pilnīgi tēloja.
-Tu nesaproti galveno. -Nē, bet vidusdaļā.
Tu nejuti? Tik ļoti šņaukājās.
-Tēt, paklausies! -Ko?
Kad parādījās tas video,
-viņa zaudēja 75 000 abonentu. -Skaidrs.
Un viņa jau nevarēja aizbraukt uz Ķīnas rūpnīcu
pārliecināties, ka viss ir droši un lūpukrāsā nav dzīvsudraba.
Būtībā nav jāpārmet viņai.
Bet visi to pavērš, it kā tā būtu viņas vaina,
un viņi pat nezina, cik smagi viņa strādā.
-Tu zini, cik smagi viņa strādā? -Jā.
Viņa ceļas pusseptiņos. Divas stundas taisa matus un krāsojas.
Un tad viņa pati visu filmē un rediģē.
Tāpēc nav godīgi: tik tāpēc, ka viens sīkums noiet greizi,
visi pavēršas pret viņu.
Nu, tas nav viens sīkums. Viņa pārdeva indīgu kosmētiku, ne tā?
Tas... Tas ir ļoti bīstami. Šķiet, ir jānosoda tādi.
-Ak dievs. Tu to nopietni? -Jā.
Zini, cik daudzus viņa atbalstīja, kad viņiem bija grūtības,
bet, kad ir viņai, viņu neviens negrib atbalstīt?
-Labi, nekļūsti tāda! -Kāda?
Tik emocionāla, mīļā. Tikai mans viedoklis.
-Tu tā vienmēr dari. -Kā tad?
-Liec justies stulbai, ja kaut kas patīk. -Beidz.
-Man nav tāds mērķis. -Aizmirsti!
Nu labi.
Varbūt ejam gulēt, hm?
-Izgulēsimies. Jā. -Labi.
Ejam!
Es paskatīšos TV. Es neesmu nogurusi.
Nu beidz. Tev jau bija jāguļ. Ejam.
-Bija jāguļ? -Ir vēls. Vienalga. Ejam!
-Ir sestdiena. -Čomiņ, es jau nācu pretī.
Mamma nemūžam neļautu tik ilgi palikt augšā.
-Neievelc tajā viņu. -Nevelku. Vari, lūdzu, celties augšā?
-Nē. -Es ar tevi nestrīdēšos.
Lūdzu, celies! Esmu noguris. Lūdzu, celies!
Es neļaušu tev palikt uz dīvāna. Tas nav pareizi. Lūdzu! Paldies.
Ak vai. Kāpēc tas ir tik grūti?
Jā, nu... Ei.
Viss kārtībā. Kuram tas rūp?
Skat. Vienkārši apgriezīsim vienu.
-Redzi? Te gan ir picas traips... -Man tiešām vienalga.
Klau, zinu, ka negribi ar mani runāt par ķermeniskām lietām.
-Tēt. -Bet meņu negadījumi ir normāla lieta.
Lūdzu, beidz runāt.
Manai vidusskolas draudzenei tā gadījās visu laiku.
Aizveries! Aizveries, labi?
Negribēju šajā vīkendā te pat būt. Mamma piespieda.
Nu labi,
ko tu pie mammas darītu citādi?
Gulētu savā gultā ar mammas sildmatraci.
Mums nav sildmatrača, bet varam uztaisīt savējo.
-Ak dievs. -Nē, nē, nē. Es uztaisīšu.
Tu paliec te.
Mirklīti.
Ei. Es uzsildīju dvieli. Tas ir kā sildmatracis.
Es to negribu.
Būs tāds pats efekts, apsolu.
-Nebūs tāds pats. -Tu pat neesi pamēģinājusi.
Tu vari iet prom?
Varu vēl ko darīt tavā labā?
Labi.
GABIJAI
-Tev viss labi? -Jā, tikai vēdergraizes.
-Viņiem ir sildmatracis? -Nē, protams, nav.
Zini? Man palīdz viena lieta.
Ja gribi, parādīšu.
Tiešām?
Tā ir tava istaba?
Nu, mana tēta istaba, bet, kad esmu te, palieku tajā.
Zini, viņš guļ uz dīvāna.
Neskaties uz stulbībām pie sienas.
Redzēsi. Tas mazinās spiedienu.
Ak vai. Es jau jūtu.
Labi.
Sveikas.
O. Sveiks.
Negribēju iztraucēt. Turpiniet.
-Tēt, tā ir Kerolaina. -Sveika, Kerolain. Es esmu Viktors.
Sveiks. Esmu draugos ar...
Ak dievs.
Ar Džošu?
Jā.
Visu laiku aizmirstu viņa vārdu. Tas nekas.
Viņa ienāca pie manis vannas istabā.
Bet viņa gribēja parādīt kaut ko, ko iemācījusies dejās,
un tas ļoti palīdz pret vēdergraizēm.
Viņš gribēja, lai lieku karstu dvieli, jo viņam nav sildmatrača.
Nu, esmu to likusi, tas palīdz.
Vispār tas izskatās jauki.
-Neiebilstat, ja es... pievienošos? -Jā. Nāc!
Tas nāk par labu krustiem.
Labi, pamēģināšu.
-Labi. -Gulies aši.
Ak dievs. Jā, patiešām.
Nu, cik sen tu pazīsti Džošu?
Šķiet, sākām sarunāties pagājušā nedēļā.
-Sarunāties? -Sarakstīties.
Turpināsiet sarakstīties?
Godīgi sakot, laikam ne.
Tad bija slikts sekss?
Vari, lūdzu, pasteigties? Es negribu nokavēt.
Gabij?
-Tūlīt. -Labi, paldies.
Pēc kādām desmit minūtēm.
Kur dabūji jaunās botas?
Ko?
Beidz. Air Jordans. Kur tu tās dabūji?
Rakņājies manās mantās?
Visu nedēļu nēsā līdzi jaunas kurpes
un ne reizi neuzvelc.
Kas par vainu? Kas notiek?
Nekas. Tās ir manas.
Es zinu, ka mamma tev nepirka kurpes par 120 $.
Vienkārši nepirka. Kur tu tās dabūji?
Es tās aizņēmos, skaidrs?
Labi. Tad kāpēc tu tā reaģē, ja vienkārši aizņēmies?
-Tāpēc. -Kāpēc?
Tu man neuzticies.
Nē. Tā nav taisnība. Es tev uzticos.
Bet es uzticos, ka tu vienmēr teiksi patiesību.
Es tās aizņēmos no Eidrianas, skaidrs? Es gribēju tās atdot, skaidrs?
Gribēju pēc nofotografēšanās atdot.
Gribēju uzņemt foršu bildi priekš Vinsenta.
Nu labi.
Nolādēts. Mēs tiešām esam tik sveši, ka nevari atnākt pie manis
un pateikt, ka vajag jaunas kurpes, mīļā?
-Kāpēc tu noliec centrā sevi? -Tā nav. Centrā esi tu.
Tu nozagi no draudzenes.
Gribēju pēc nofotografēšanās atdot.
Jā, bet tas ir sliktākais. Ne? Tas ir sliktākais.
Tu gribēji kurpes, lai varētu piesaistīt kaut kādu puisi?
Smieklīgi.
-Tu neko nezini. -Es zinu visu.
-Tāpat kā es zinu, ka tu esi... -Jā, jā. Es zinu.
Esmu to dzirdējusi.
Esmu superlieliska un supermīļa, tāpēc es puisim patikšu.
-Jā. -Jā, nekā tāda.
Es it nemaz negribēju to teikt.
Visu vīkendu uzvedies kā skabarga pakaļā, un nu es uzzinu, ka tu esi arī zagle?
Jā. Es vismaz zinu, ka nebūšu šofere, kas nevar atļauties pat savu māju.
Es lepojos ar savu darbu.
Saproti mani?
Un es to arī veicu sasodīti labi.
Un es dzīvoju ar Džošu tikai tāpēc, lai varētu tev sniegt visu, ko tev vajag.
Tu skaties, un tev mana dzīve šķiet nožēlojama.
Nē, mija. Nē, tā nav.
Un, ja tu domā, ka tikai Air Jordans sniedz labu dzīvi...
tu dzīvē ļoti smagi vilsies.
Priecājieties, brāļi
Mēs mīlam cits citu tāpēc Ka viņš ir augšāmcēlies
Augšāmcēlies
Aleluja
Augšāmcēlies
-Visu paņēmi? -Jā.
-Tiešām? -Jā.
Labi.
-Sveiki, sveiki, sveiki. -Hola.
Kā pagāja nedēļas nogale?
Ne "sveiki"? Nekā.
Es nozagu Eidrianas Air Jordans.
-Vīkendā? -Nē, iepriekš.
Labi, tātad tāpēc.
Bet baznīcā es izdomāju plānu.
Es varu jums darīt sīkus darbiņus un pieskatīt Džesikas bērnus,
līdz man būs gana, lai nopirktu viņai vietā Jordans.
Jā, labs sākums, bet tev arī mēnesi ir mājas arests.
Ko? Neviens vairs neko tādu neliek.
Tu vislaik saki, ka citiem ir mājas arests.
-Pie dirsas. -Ei!
Turpini tā runāt, būs divus mēnešus, skaidrs?
Labi, nu jūs abi sadarbojaties?
Varbūt vajadzēja to darīt, kad bijāt precējušies.
-Divus mēnešus! -Gabij.
-No kurienes šis sviests? -Nu varbūt no jums.
Jūs esat tik labi. Tu tiecies ar precētu vīrieti.
Un tavā mājā paliek sveša sieviete.
Tiešām. Jūs neviens nejēdzat, ko darāt.
-Tā nebija mana sieviete. -Ričards ir...
-Viņi ir gandrīz izšķīrušies... -Tā bija Džoša draudzene.
-Sieviete gan nevar piederēt... -Nezinu, kāpēc es...
Tev nav jātaisnojas.
Kāpēc viņa liek mums to darīt?
-Tava meita. -Viņa ir tavējā.
-Esi droša? -Nu jā. Viņa ir tavējā.
Vai mēs to visu sadiršam?
-Ne visu. Nē. -Esi drošs?
Iespējams, daļu.
-Tomēr esam labāki nekā vairums. -Labāki nekā mūsu vecāki.
-Labāki nekā tavi vecāki. -Ei.
Ko? Tu kaut ko teici?
-Es kaut ko dzirdēju. -Nē. Tikai mans akcents.
-Paklau, man ir... Jā. -Neaizkavēšu. Ej.
Lai veicas! Tiksimies pēc pāris nedēļām.
Labi.
Tulkojusi Laura Hansone