Üdv.
Parancsoljon.
Ha nem gond.
- Kösz. - Kérem.
Én meg így: „Oké. Üdv. Üdvözlöm. Maga egyszerűen nem kezelhet így.”
Ja. Ja, nem. Pontosan. Mondom: „Mindketten felnőttek vagyunk, baszki,
de az egyikünk itt totál gyerekes.”
Nem tehetek róla, hogy rühelli az életét.
Foglalkozzon a saját szarságaival, és ne rajtam verje le.
Hagyma nélkül rendeltem a salátát. Úgy is kell megkapnom.
Ennek így kell lennie, méghozzá most.
- Tudom. - Parancsoljon.
És igazán nem hiányzott ez a kis interakció pont ma, értesz?
További…
Kurva életbe.
- Atyaisten, Victor. - Ó.
Bocsánat. Nem akartam megijeszteni. Hú!
Tele van a kezem. Tegye csak le oda.
Ó, aha. Menjen csak. Elintézem. Semmi gond.
Kimegy a hétvégén a Dodgers-meccsre?
Tudja, volt ugyan jegyem,
- de elpasszoltam. - Micsoda? Tényleg?
A lányom a legutóbb nem volt oda érte.
Azelőtt imádta, de már nem, úgyhogy majd csinálunk mást.
- Nincs ezzel baj. Ja. - Hány éves a lánya?
- 13. - Kemény a kamaszkor.
- Lesz majd jobb is? - Nem tudhatom.
A lányom az apjával él, az öccse velem,
pedig őt utálom a legjobban.
- Oké. - Épp…
- Viszlát. Találkozunk még. - Igen. Oké.
Kellemes hétvégét.
Hé, Victor, nem toltam túl?
Ó, jól csinálta. Nem. Annyit tolt rá, amennyit kell.
- Aha. Viszlát. - Viszlát.
ARTURO CASTRO MINT
Ha jönnél velem háromkerekezni
Itt az aranyfelnis négyes Chevy
Ó, vajon miért élek így? Hé, biztos a lóvé!
Ha elszállnál velem, itt a Merci Hátsó ülésén pattan a spangli
Ó, vajon miért élek így? Hé, biztos a lóvé!
- Haver. - Csá!
- Mi készül? Bolognai? - Nem, uram.
- Ez a spéci lasagne szószom. - Jézus. Komoly?
- Ne vedd a szádra a nevét, légyszi. - Bocs, bocs, bocs.
- Gabi holnap jön. - Most nincs itt, igaz?
Nem, nincs, de előtte is kicsúszhat.
- Oké, ácsi. Ezt Gabinak csinálod? - Igen.
De nem jön, csak holnap.
Igaz. De már nem szeret velem főzni,
így elvész az a közös idő.
- Ezért megcsinálom előző nap. - Vágom, de akkor mi lesz?
Mindent megfőzöl, és beteszed a frigóba?
Mi az?
Kapsz belőle holnap, ha ő már evett.
Csak azt mondom, ha félretenném a részemet…
Mi ez, alkutárgyalás?
- Mi bajod? - Amíg friss…
- Tűnj el a konyhámból, légyszi. - Oké.
Francba.
Baszki.
- Hola. - Szia.
Gabi, megjött apa!
Hű, ez elég dzsungeles… szerű.
Nem is dzsungeles.
Nem, nem, jól nézel ki, csak azt akartam…
Gaba-Gaba, mizu?
Hé, nincs egy pacsi se? Hahó?
Mi van vele?
Egy csapat csaj Adrianánál aludt az éjjel.
És őt nem hívták meg.
- Miért nem? - Nem tudom.
Ez ment egész álló nap.
Ó, nem, nem, nem, nem, nem! Mást kell felvenned.
- Miért? - Gabi, fogadj szót anyádnak.
- Jó vagyok így. - Ja.
- Sok sikert. - Aha.
Szóval, mit kérsz?
Mondtam, nem vagyok éhes.
Tudom, de ebédidő van. Csak kell enned valamit, nem?
Ja, de csak mert ebédidő van, nem jelenti, hogy éhesnek kell lennem.
Próbálok figyelni a testem jeleire.
Oké. A testedr… Oké.
Mi lenne, ha most vennénk valamit,
és később megennéd, amikor tényleg megéhezel?
- Kérsz csípős csirkét? - Van itt valami vegán?
Miért, már vegán vagy?
Nem vegán vagyok, csak vegán kaját eszem.
De nem vagy vegán. A múltkor benyomtál egy Dodger Dogot.
Ja, de undorító volt. Három napig fájt a hasam.
A hasad azért fáj, mert összevissza eszel.
- Elég. - Mindig is így ettél.
Ne folytasd. Nem vagyok éhes.
- Nem mehetnénk innen? - Ez egy autósbüfé.
Érted? Előttem kocsi, mögöttem kocsi, ott a padka, ott meg a böhöm étlap.
- Hova menjek szerinted? - Akkor itt kell ülnünk?
Én kérek magamnak egy csípős csirkéset, te pedig azt csinálhatod, amit akarsz.
Mit szólsz? Jól hangzik?
Zsír? Zsír.
Legalább rendesen tudok majd kakilni.
Szia.
- Jól vagy? - Aha.
Mit csinálsz?
Csak nézek ki az ablakon.
- Figyu, itt van Gabi. - Oké.
- Csináljak esetleg… Oké. - Megvagyok. Szasz, Gabi.
Szia.
Oké. Dobd le a cuccaidat. Kirándulni viszlek.
Nem jó. Túl sok a leckém.
Mindig ezt mondod, aztán a telón lógsz a spanokkal.
A leckéhez kell.
Ki kell menned a levegőre. Az embernek kell a levegő.
Itt is van. Van levegőm.
- Hát nem szép? - Lehet.
- És csak még szebb lesz. - Mikor?
Mindjárt.
Miért nem a Dodger-meccsre mentünk?
Komoly?
- Két hete azt mondtad, rémes volt. - Ilyet nem mondtam.
Szó szerint idézlek: „Soha többet nem akarok.”
Mindegy. Én bármikor visszafordulok, amikor akarod.
Ne már! Nem vagy vegán?
Oda kéne lenned a testmozgásért.
- Nem? - Ez sztereotípia.
Minden oké?
Figyi, nem tudnád ezt később intézni?
- Nem tudnám. - Ne csináld. Kint vagyunk a természetben.
Hé. Bármiről is van szó,
- biztos ráér. - Nem, nem ér rá.
Nem a te barátaid, az enyémek.
Bocs, de nem tudod, miről beszélsz.
Oké. Nekem is vannak barátaim, tudod.
- Az egyáltalán nem ugyanaz. - Ja, de még emlékszem, milyen volt.
Tuti más volt régen.
Tuti más volt, de fogadok, hogy mégis hasonló.
Tudom, milyenek néha a csajok.
- Komolyan? - Aha.
Oké. Milyenek néha a csajok?
Állati gonoszak, tudod? Különösen egymással.
Mindegy.
Mija, ha bármikor úgy érzed, kihagynak valamiből,
én mindig itt vagyok, ugye tudod?
Mindig itt leszek.
Tudod? Mindig. Nem megyek sehova.
Anya elmesélte Adrianát? Minek mondta el? Olyan hülye.
Hé! Nem beszélhetsz így anyádról. Megértetted?
Oké. Elég ebből. Kérem a telefont.
- Nem. Apa, ezt el kell intéznem. - Aha. Szépen kértelek.
- Nem kell. Kérem a telót. - Nem!
- Visszaadom. - Engedd el.
Add ide a telefont.
Én fizetem, úgyhogy add ide a nyamvadt telót.
Vedd le rólam a szaros kezed!
Ide hallgass. Semmi nem ér ennyit, oké? Nem számít.
Azért hiszed, hogy igen, mert állandóan bele vagy bújva.
Ne nézd egy napig, és sokkal jobban fogod érezni magad.
Higgy nekem.
Annyira öreg vagy.
Annyi volt a bűnöm, hogy volt egy álmom. És megpróbáltam elérni azt az álmot.
És csak a szeretetet akartam terjeszteni.
Szeretlek titeket. Őszintén.
Oké.
Sziasztok.
Oké. Látod már, miről beszélek?
Mondjuk, totál színészkedik párszor.
- Nem vágod a lényeget. - Nem, de a közepe táján.
Te nem érezted? Mintha túl nagyokat szipogna?
- Apa, figyelj. - Mi az?
Mikor kikerült ez a videó,
- 75 000 feliratkozót vesztett. - Értem.
És nem lehetett ott Kínában abban a gyárban,
hogy lássa, minden biztonságos, és nincs higany a rúzsban.
Így gyakorlatilag nem az ő bűne.
De mindenki úgy állítja be, hogy ő a hibás,
és azt se tudják, milyen keményen melózik.
- Te tudod, milyen keményen melózik? - Aha.
Fél hétkor kel, két óra a haja meg a sminkje.
Aztán tök egyedül forgatja és vágja az egészet.
Szóval nem igazság, hogy csak mert egy apróság félrement,
az egész közösség ellene fordul.
Azért nem éppen apróság. Mérgező sminket árult, nem?
Ez… Ez baromi veszélyes. Ezt fel is kell róni neki, szerintem.
- Atyaég. Ezt komolyan mondod? - Aha.
Tudod, hány embert támogatott, mikor bajban volt,
és ha ő van bajban, senki nem áll mellé?
- Nem kéne így venned. - Mármint hogy?
Nagyon a szívedre veszed, édes. Szerintem.
- Mindig ezt csinálod. - Mármint mit?
- Hülyének nézel, mert szeretek valamit. - Ne már.
- Nem ez volt a szándékom. - Felejtsd el.
Rendben.
Mi lenne, ha eltennénk magunkat mára?
- Aludjunk. Aha. - Jó.
Gyere.
Én még tévézek. Nem vagyok fáradt.
Ne csináld, már ágyban a helyed. Nyomás.
- Ágyban a helyem? - Késő van! Mindegy. Mozgás!
- Szombat van. - Már így is jó fej voltam.
Anyád sosem engedne eddig fent maradni.
- Ne rángasd bele. - Nem rángatom. Felkelnél, légyszi?
- Nem. - Ebbe nem megyek bele.
Kelj fel. Fáradt vagyok. Kérlek, állj fel.
Nem engedem, hogy a kanapén aludj, oké? Mégse járja. Légyszi! Köszönöm!
Istenem. Miért ment ez ilyen nehezen?
Aha, ja. Figyi.
Tök oké. Kit érdekel?
Nézd. Simán megfordítjuk az egyiket.
Látod? Mondjuk…
- itt meg egy pizzafolt van. - Tojok az egészre.
Nézd, tudom, hogy nem akarsz testi dolgokról beszélni velem.
- Apa. - De a mensibaleset tök normális.
Ne folytasd.
A gimiben egy csajommal állandóan ez volt.
Fogd be! Fogd már be, oké?
El se akartam jönni a hétvégén. Anya kényszerített.
Jól van,
mit csinálnál máshogy, ha most anyánál lennél?
A saját ágyamban lennék anya hasmelegítő párnájával.
Melegítőpárnánk nincs, de csinálhatunk házilag.
- Úristen. - Nem, nem, nem. Intézem.
Te csak maradj itt.
Egy perc.
DODGER STADION
Figyi, felmelegítettem egy törcsit. Olyan, mint egy melegítőpárna.
Nem kell.
Ugyanúgy fog működni, esküszöm.
- Nem fog ugyanúgy működni. - Még ki se próbáltad.
Nem lehetne, hogy elhúzol, légyszi?
Tudok még valahogy segíteni?
Oké.
GABIÉ
- Jól vagy? - Aha, csak görcsölök.
- Van ezeknek melegítőpárnája? - Nem, persze, hogy nincs.
Tudod, mit? Van valamim, ami nekem bevált.
Megmutathatom, ha akarod.
Tényleg?
Ez a te szobád?
Hát, igazából apámé, de én használom, ha itt vagyok.
Érted, ilyenkor a kanapén alszik.
Ne is nézd a sok hülye cuccot a falon.
Meglátod. Ettől enyhül majd a nyomás.
Ó, te jó ég. Máris érzem.
Jó.
Szia.
Ó. Üdv.
Nem akartam megzavarni semmit. Csináljátok.
- Apa, ő Caroline. - Szia, Caroline. Victor vagyok.
Szia. Én egy barátnője vagyok…
Ó, istenem.
Joshnak?
Aha.
Én is folyton elfelejtem. Semmi vész.
Bejött a fürdőbe, amikor bent voltam.
De meg akarta mutatni ezt a dolgot, amit a táncon tanult,
és tényleg tökre segít enyhíteni a görcsöt.
Apa meg forró törölközőt ajánlott, mert nincs melegítőpárnája.
Hát, azt én is csináltam, és működik.
Ez igazából egész jó lehet.
- Nem bánjátok, ha én is… beszállok? - Aha, gyere.
Nagyon jót tesz a derekadnak.
Oké, lássuk.
- Csússz oda egészen. - Oké.
Ó, te jó ég. Aha, tényleg jó.
Szóval, mióta ismered Josht?
Azt hiszem, múlt héten kezdtünk beszélgetni.
- Beszélgetni? - Csetelni.
És fogsz még csetelni vele?
Őszintén szólva, nem hinném.
Rossz volt a szex?
Hahó.
Tudnál kicsit sietni? Nem akarok elkésni.
Gabi?
- Mindjárt! - Oké, köszönöm.
Csak úgy tíz perc.
Honnan van az új csukád?
Mi?
Ne már. Az Air Jordan. Honnan szerezted?
Kutattál a cuccomban?
Egész hétvégén egy vadiúj cipővel flangáltál,
és egyszer se vetted fel.
Mit jelentsen ez? Mi ez az egész?
Semmi. Az enyém.
Ismerem anyádat, ő nem vett neked 120 dolcsis cipőt.
Biztos nem. Szóval honnan szerezted?
Kölcsönkaptam, oké?
Oké. Akkor miért védekezel ennyire, ha simán csak kölcsönbe van?
- Csak. - Miért?
Nem bízol bennem.
Nem. Ez nem igaz. Bízom benned.
De bízom benne, hogy mindig igazat mondasz nekem, ugye?
Csak kölcsönvettem Adrianától, oké? Vissza akartam adni, jó?
Vissza akartam adni neki, ahogy kész a fotó.
Csak egy cuki fotót akartam csinálni Vincentnek.
Értem.
Francba. Tényleg nem vagyunk olyan jóban, hogy szólj nekem, hogy új cipő kéne?
- Miért szól ez is rólad? - Nem szól. Rólad szól.
Megloptad a barátnődet.
Visszaadtam volna a fotó után.
Aha, de ez a legrosszabb az egészben. Érted? A legrosszabb.
Arra kellett neked egy cipő, hogy flexelj valami srácnak?
Röhejes.
- Te nem tudsz semmit. - Aha, mindent tudok.
- Ahogy azt is tudom, milyen… - Ja, ja. Tudom.
Kívülről tudom.
Szuper jó fej és szupercuki vagyok, és ezért be fogok jönni a fiúknak.
- Ja. - Ja, nem.
Egyáltalán nem ezt akartam mondani.
Egész hétvégén a falra másztam tőled, és most kiderül, hogy tolvaj szarka is vagy?
Ja. Én legalább tudom, hogy nem leszek valami sofőr,
akinek még saját kecóra sem futja.
Büszke vagyok a munkámra.
Érted?
És baromi jó is vagyok benne.
És csakis azért lakom Joshsal,
hogy mindent megadhassak neked, amire szükséged van.
Látod az életem, és azt gondolod, tök gyász.
Nem, mija. Nem, ez nem így megy.
És ha azt hiszed, hogy csak az a fajta jó élet van,
amiben Air Jordanünk van…
akkor az élet kemény csalódást fog okozni.
Örvendjünk, testvérek
Azért szeretjük ma egymást Mert ő feltámadott
Feltámadott
Halleluja
Feltámadott
- Minden nálad van? - Aha.
- Biztos? - Aha.
Oké.
- Sziasztok, sziasztok. - Hola.
Milyen volt a hétvége?
Semmi „szia”? Se semmi.
Elloptam Adriana Air Jordanjét.
- Most hétvégén? - Nem, előtte.
Oké, akkor ezért.
De a templomban kitaláltam a tervet.
Csinálnék nektek kisebb munkákat, és vigyázhatnék Jessicára, amíg…
elég pénzem lesz, hogy visszavásároljam a Jordanjét.
Aha, kezdetnek jó, de emellett szobafogság egy hónapra.
Szobafogság? Senki nem kap már ilyet.
Folyton mások szobafogságairól mesélsz.
- Bassza meg. - Hé!
Ha így beszélsz, két hónap lesz belőle. Világos?
Ó, most bezzeg össze tudtok fogni.
Akkor kellett volna, amikor házasok voltatok.
- Két hónap! - Hűha, Gabi.
- Honnan jön ez a szarság? - Hát, talán tőletek.
Mintha ti olyan jók lennétek. Te nős pasival randizgatsz.
Nálad meg valami fura csaj dekkol a házban.
De komolyan. Egyikőtöknek sincs halvány gőze sem, mit csináltok.
- A fura csaj nem az én nőm. - Richardék…
- Majdnem elváltak, úgyhogy… - Josh csaja.
- Nem mintha birtokolni… - Nem tudom, miért…
Nekem nem kell magyarázkodnod.
Miért csinálja ezt velünk?
- Rád ütött. - Terád!
- Biztos? - Persze. Apja lánya.
Mindent elcseszünk?
- Nem mindent. Nem. - Biztos vagy benne?
Valamennyit valószínűleg.
- Habár a legtöbb embernél jobbak vagyunk. - Jobbak, mint a mi szüleink.
- Jobbak, mint a te szüleid. - Hé.
Mi az? Talán mondtál valamit?
- Hallottam valamit. - Nem. Az akcentusom miatt.
- Figyi, nekem… Ja. - Nem tartalak fel. Menj csak.
Sok sikert odabent. Két hét múlva találkozunk.
Rendben.
A feliratot fordította: Speier Dávid