Josh.
Igen?
Mit csinálsz idekint?
Anyámhoz jöttem.
Tudom. Vagyis… Gyere, bújj be.
Még nem találkoztunk.
Nem. Vagyis képről azért ismerlek,
és anyád sokat mesélt rólad.
- Kérsz kávét? - Nem, köszi.
Hát, ülj le.
De ne arra. Az a törött.
Tudom, melyik a törött, köszi.
Ó, egy a szívemre, és egy a prosztatarákomra.
Sajnálom.
Nem vészes. Nagyon enyhe.
Nem hat a szexuális életemre.
Az szuper.
Hát, klassz végre találkozni veled.
Ruth mit mondott neked rólam?
Semmit.
Oltári. Annyira jellemző rá.
Igazából nem.
Ó, dehogynem. Ismered.
Azt hittem, igen.
Miért jöttél ilyen korán?
Nem akartam a dugóban ülni.
Jól van. Megyek, összekapom magam.
Nézz csak rá.
Miért mész ilyen lassan?
Meséltem, hogy volt pár pánikrohamom.
Azt hittem, jobban vagy.
Igen. Ilyen, ha jobban vagyok. Csak…
De vannak dolgok, amik pluszban stresszelnek.
Mondjuk, autópályán vezetni, ami köztudottan veszélyes dolog.
Az autópályán mindenkinek izgulnia kéne.
- Csak hozzászoktunk. - Persze.
Hát, mondjuk, mindegy, milyen lassan mész,
mivel olyan irtó korán érkeztél.
Szóval, hogy ismerted meg Larryt?
Semmi komoly, ha ezt kérdezed.
Úgy értem, mióta találkozgattok?
Úgy egy éve.
Mi van?
Ne fújd fel a dolgot.
Egy é… Őrület! Általában elmondjuk egymásnak a dolgainkat.
Te sem mondasz el mindent.
Sok mindent elmondok.
Egy éve.
Akkor hogy is… Tavaly októberben jöttetek össze?
- Igen. Te épp szakítottál Megannal… - Úgy van.
…úgyhogy érzékeny voltál.
Gondoltam, várok, míg egy kicsit összeszeded magad.
Eltelt egy év. Összeszedtem magam kicsit?
Te is tudod, hogy nem bírod jól mások boldogságát.
Nem, nem tudom.
Hát, igazából egyikünk se bírja, de te rosszabbul veszed, mint bárki.
Azta.
Nézd, mit éreztél, amikor a húgod hozzáment Aaronhoz?
- Örültem. - Nem, azt, hogy találhatott volna jobbat.
Hát…
Fogalmam sincs, miért rühelled ennyire Aaront.
Nem rühellem. Jó fej.
És mi baj van a jófejséggel?
Semmi.
Szerintem az a bajod, hogy ilyen vallásos. Antiszemita vagy.
Félig zsidó vagyok.
Félig meg antiszemita.
Ez elég komoly vád, azt tudod.
- Jaj, ne legyél túlérzékeny. - Nem vagyok túlérzékeny.
Bírálhatom az intézményesített vallást anélkül, hogy antiszemitának titulálnának.
Én… büszke vagyok rá, hogy zsidó vagyok.
- Tényleg? - Aha.
Hogyan?
- „Hogyan”? Én… - Aha, ezt hallani akarom.
Hogy vagy büszke a zsidóságodra?
Büszke vagyok…
Bob Dylanre, a Coen fivérekre, és Ruth Bader Ginsburgre,
- a marhaszegyre és a cimeszre. - Állj le.
- Röhejes vagy. - Jó, de nem ez a lényeg.
Nem az a bajom Bethszel, hogy vallásos, hanem hogy kontrollmániás.
Már sokszor mondtam.
Azért ment vallásos pasihoz…
…mert szerinte így jobban nála marad a gyeplő.
De az van, hogy nem kontrollálhatunk mindent,
és a húgom… ezért boldogtalan állandóan.
Biztos vagy benne, hogy ő itt a boldogtalan?
Meg tudnánk állni valahol? Rám jött a pisilés.
- Nem bírod ki odáig? - Még csak félúton járunk.
Mert Aaron remekül kitalálta,
- hogy kiköltöznek Valenciáig. - Atyaég.
Ha gyorsabban hajtanál, már rég ott lennénk.
Na, milliószor jobban érzem magam.
Jó.
Elizabeth mondta neked, mit vegyél Sarának?
Aha.
Nekem is, ja. Még azt is, hogy hol vegyem meg.
Nekem az öröm része, hogy ajándékot választok.
Aha, tessék, ezt mondom. Kontrollmániás.
Hát, ebben nem tévedsz.
Örülök, hogy megismertél valakit.
Hát, köszönöm.
Rég volt ilyen.
Azért nem annyira rég.
De igen. És akkor mi van?
Azt hiszem, igazad van.
Nagyon peches voltam a pasikkal.
Nem ezt mondtam.
Nem, az voltam. Nagyon peches.
Az voltam. Mit akar ez jelenteni?
Nem tudom. Szerencse kérdése volt, vagy így választottál?
Apád nagyon más volt, amikor megismertem.
Még nem volt az a sok baja, ami később.
Vagy igen, csak te nem akartad látni.
Szerintem rosszabbnak emlékszel rá, mint amilyen volt.
Oké.
Soha nem vert.
Attól függ, mit nevezel verésnek.
Soha nem voltatok veszélyben.
- Abszolút veszélyben voltunk. - Mikor?
Mondjuk, mindig, ha vezetett. Szerinted miért parázom a vezetéstől?
Arról az egy esetről beszélsz, mikor…
Nem. Rengeteg, rengeteg eset volt. Vagy amikor majdnem porig égette a házat?
- Nem égette le majdnem. - Jött egy tűzoltóautó.
Használták a tömlőket, meg minden.
Csak mondom.
Apát te választottad, én nem.
Úgyhogy lehet, hogy én vagyok itt a peches.
Hát, most elég bántó dolgot mondtál.
Szerinted milyen érzés tudni, hogy a fiad téged hibáztat a nyomorult életéért?
Nem vagyok nyomorult. Nem ezt mondtam.
Lehet, hogy nem akartad, de ezt mondtad.
- Akarod, hogy… - Nem, megvagyok.
Hahó? Juhú.
Hahó?
- Anya? - Ó! Szia.
- Szia! - Ó, sziasztok.
Parancsolj.
- Tessék. - Köszönöm.
Köszönjük.
Mindketten azt hoztátok, amit kértem.
Aha, ahogy mondtad.
Tudjátok, van aki zokon veszi, ha megmondják neki, mit vegyen.
- Tényleg? - Nem.
Öröm volt megvenni azt, amit kértél.
- Bogárboksz! - Oké.
- David! - Mi az a bogárboksz?
Egy játék, ez megy nála mostanában.
- Ez egy játék? - Aha.
Gőzöm sincs a szabályokról, de szerinte őrült vicces.
- Az is valami. - Oké.
- Nem semmi. - Oké.
- Szevasztok. - Szia.
- Szia. Szia.
- Tetszik ez az új frizura. - Szia.
Mrs. Nover?
- Ugyanaz, mint mindig. - Valaki sír kint.
- Talán vesztett a bogárbokszon. - Francba. Baszki.
Ó, bocs, Abby.
Anya, ha tányérra tennéd a zöldségfalatkákat,
óriási segítség lenne, jó?
Megmutatod?
- Hogy vagy? - Jól, öregem. Veled mi van?
Nem sok, nem sok.
Most vettem új kocsit, úgyhogy… Gondolom, láttad, mikor bejöttél.
A behajtón áll. Egy zöld Subaru.
Csúcs. Bocs, csak nem szoktam észrevenni, tudod, így a kocsikat.
Vagyis mikor vezetek, akkor igen…
Aha. Akarod megnézni?
- Ja, naná. - Tuti? De nem muszáj.
- Nem. Megnézhetem. - Ne, hagyjuk.
- Majd megnézem kifelé. - Klassz.
- Csak szólj, és ki is nyitom. - Aha, király.
Király. Jó.
Aaron!
- Mennem kell. - Jó.
Imádom a teszkós hummuszt.
- Josh. - Mi van? Tényleg.
Látod, hogy mennyit hagyják lógni azon az izén? Ez nem oké.
Láttad a szemét? Rémisztő.
Az ő korában te ugyanennyit játszottál ilyen videójátékokkal.
Órákat bírtál ülni a hülye képernyő előtt.
Nem lett tőle semmi bajod.
Tényleg?
- Befejezted? - Mi van? Csak aggódom érte.
- Nem aggódsz. - Miért mondod ezt?
Mindig van valami bajod Daviddel.
Semmi bajom Daviddel.
- Egyszerűen rossz ember. - Hétéves!
Ja, de hétévesen is lehet valaki rossz ember.
Nem azt jelenti, hogy az is maradsz.
Bár Davidre nem fogadnék, főleg, ha hagyják…
- Hagyják játszani… - Ez a paradicsom rossz.
Csak nem egy bagoly van a kertben?
- De! - Úgy bizony.
- Csinálnunk kell vele valamit. - Igen.
Ébren vagyok nappal, pedig nekem éjjel van a nappal.
Igen, tudom. A múltkor már megbeszéltük ezt a baglyokról,
hogy nappal alszanak, de éjszaka vadásznak.
Igen, de…
Vadászni akarok. És repülni is akarok,
és egeret akarok fogni vacsorára.
- Most is akarsz repülni? - Aha.
Oké. Kész vagy? Gyerünk.
Jó, már repül is.
A mezők fölött szárnyal. Egeret keres.
- Ott van egy! Arra! - Merre?
- A házban. - A házban. Megyünk is.
Oké. Merre?
- Fel. - Az emeletre?
- Aha. - Oké.
És földet ért.
Elkapod az egeret?
Megvan.
Most pedig megeszi az egeret vacsorára.
Oké, vacsiidő van.
Milyen volt?
Fincsi, de miért eszi meg a bagoly az egeret?
Gondolom, mert éhes.
Miért?
Hát azért, amiért te is.
Enned kell, hogy élhess. A tested ennivalókból épül fel.
Miért?
Mert az ennivalóban tápanyagok meg fehérjék vannak.
- Miért? - Miért?
Ez jó kérdés.
Mert ilyennek teremtette Isten a világot?
Ezt hol hallottad?
Azért?
Azt mesélték neked, hogy Isten hét nap alatt teremtette a világot?
Ez nem mese.
- Nem az? - Nem!
- Ez vicces? - Igen.
Oké, kérdezhetek valamit? Láttad már istent?
- Igen. - Tényleg?
Aha. Te láttad már?
Nem.
Miért?
Hát, én nem láttam még igaziból,
de ez még nem jelenti azt, hogy te nem láthattad.
Miért?
Mert… Isten olyasmi, mint az az egér, amit az előbb ettél vacsorára.
- Csak eljátszod, de igazinak érzed. - Josh!
Szia.
Kicsim, kint a barátaid mind téged keresnek.
Búcsúzz el szépen Josh bácsitól, jó?
Oké. Szia, Josh bácsi.
Viszlát, drágám.
- Menj el. - Nem beszélhetnénk egy percet?
Nem, most nem!
Láttad azt a blogot, a Csináljunk katonás rendet?
Nem.
Mit keresel?
A szülinapi szalvétákat.
Ne segíts.
„Vegyes cucc?”
A fenébe.
- Figyu, sajnálom. - Nem sajnálod, Josh.
Ha sajnálnád, akkor eleve nem csináltad volna.
Csak beszélgettünk.
Ha egy ötévesnek azt mondod, hogy nincs Isten, az nem beszélgetés,
hanem a lányom nézeteiddel történő traktálása.
Azt kérdezte, hogy láttam-e már. Hazudnom kellett volna?
Ez nem hazugság.
Az lett volna, ha én mondom.
Mesét is mondhatsz egy gyereknek, és hagyhatod, hogy elhiggye,
anélkül, hogy igaz lenne.
Szóval te sem hiszed, hogy Isten valóságos,
mégis mondjam ezt Sarának…
Naná, hogy hiszek Istenben! Csak próbálom tiszteletben tartani, hogy te nem.
Nincs itt senki. Kimondhatod, amit igazából gondolsz.
Ezt gondolom igazából.
- Ha nem Aaronhoz mentél volna… - De hozzá mentem.
Néha olyan tufa vagy.
- Te azt hiszed, mindent tudsz. - Nem tudok mindent.
- Pont te hiszed ezt! - Hogy én mindent tudok?
Ja, hogy neked kerek.
Van ez az aggastyán az égben, és amíg betartod a szabályait,
addig mindent kézben tudsz tartani.
Ja, ja. Mert nyilván könnyebb,
ha elveszítjük az irányítást, mert úgy semmiről se tehetünk.
Azt hiszed, az egész világ kész káosz, mert a mi életünk káosz volt.
És a tiéd még mindig az.
Boldog szülinapot
Boldog szülinapot, drága Sara
Boldog szülinapot
Szia, édesem.
- Boldog szülinapot. - Köszi.
Viszlát, fiatalúr. Jó legyél.
- Kösz, Ruth. - Jó éjt, Aaron.
- Na, jó. Szia, édesem. - Szeretlek.
- Én is szeretlek. Ne aggódj.
Köszi.
Mi ütött beléd?
Nézd, sajnálom.
Nem sajnálod, oké?
Ha sajnálnád, nem lennél ilyen.
- Nem próbálok direkt valamilyen lenni. - De nem is próbálsz nem ilyen lenni.
- Sara kérdezte, hogy láttam-e… - Most már Sara hibája?
Most az ötéves unokahúgodat hibáztatod majd mindenért?
Mert az előbb még én voltam a hibás minden rosszért az életedben.
- Ilyet nem mondtam. - De, nagyjából igen.
Tudod, hány hülye könyvet olvastam arról, hogyan legyünk jó szülők?
Igen. Emlékszem a polcra.
Két polc volt.
Tudod, mennyire rettegtem?
De aztán csak felnőttél valahogy, nem? Úgy tűnt, minden oké.
Olyan voltál, mint akinek jó gyerekkora volt.
Úgyhogy gondoltam, na, lehet, hogy tényleg jó volt a gyerekkorod.
Vagyis lehetett volna jobb is, ezt értem. De nyilván lehetett volna rosszabb is.
Azt hiszem, elkezdtem én is elhinni…
hogy talán sikerült.
Hogy talán az életemben ez volt az az egy dolog, ami ért is valamit.
Jó anyja voltam a gyerekeimnek.
Azt hiszem, csak áltattam magam, mert ezt is elcsesztem, mint látható.
Anya, jó volt a gyerekkorom.
Jaj, ne mondd, csak hogy jobban érezzem magam,
- mert ettől csak rosszabb lesz. - Te…
Csodálatos anya vagy.
- Mindig is az voltál. - Kérlek, hagyd abba! Hagyd abba.
Nézd.
Pisilnem kell.
Oké.
Mit nézel?
Semmit.
Mikor megismertelek, ifjabb voltam
Mint ifjú egy ifjú lehet
Éheztél, csapzott voltál
De kellettem neked
Mondtad, szállhatok, szálltam hát
Magadról még nem is tudtál
- Megtanítottál beszélni - Beszélni
Most beszélek, mint te
Megtanítottál látni
Nem látni, de mélyre nézni, ahogy te nézel
Én már tudtam, hogy elhagysz egy napon
Nincs gyógyír szeretetemre
Onnét, hogy meghallottam
- Első szavamtól, mama - Első szavad, mama
Formáltad a fiút, ki lettem
De a fiú megszűnt, az évekbe tűnt
És csodás férfi lett, aki most benned van
Teljesen ugyanaz, teljesen a fiam
De, ó, szavakkal dobálózva
Elindult az ütközet
És ha a por elül Rosszul vagyok, látván tettemet
Ha elmondhatnám neked
Nagyon megérdemled Azt, mit nem lelek: két kis szót
Nincs más, akárki az
- Te vagy az anyám - Te vagy a fiam
Enyém vagy
Néha felbosszantasz
Csak kicsit jobban, mint legtöbben
Az agyamra mész, én meg biztos a tiédet
Zsibbasztom közben
Nem kéne bölcsen kimondani mindent?
Ám csalárdul itt bent rejtem Szívem hogyan dobban
Mosolyodban tükrözöd arcom
Kavargó érzéseim
Minden hibám miattam, lám, látszik megint
Miért nem mondom el, amit hallanod kell
Drágám, a lelkedet tárd fel
Ó, szavakkal dobálózva
Elindult az ütközet
És ha a por elül Rosszul vagyok, látván tettemet
Ha elmondhatnám neked
Nagyon megérdemled
Azt, mit nem lelek: két kis szót
Nincs más, akárki az
- Te vagy az anyám - Te vagy a fiam
Enyém vagy, ha elmondhatnám neked…
A feliratot fordította: Speier Dávid