Josh.
Ja?
Hvad laver du her?
Jeg skal hente min mor.
Det ved jeg. Kom indenfor.
Vi har ikke mødt hinanden.
Nej. Jeg kan genkende dig fra billederne,
og din mor har fortalt om dig.
-Kaffe? -Nej tak.
Sid ned.
Men ikke på den der. Den er i stykker.
Det ved jeg.
En til hjertet og en til prostatakræften.
Det er jeg ked af at høre.
Det er fint. Jeg er ikke hårdt ramt.
Det påvirker ikke mit sexliv.
Det er godt.
Det er rart endelig at møde dig.
Hvad har Ruth fortalt om mig?
Ingenting.
Det er da sjovt. Typisk hende.
Nej, egentlig ikke.
Jo. Du kender hende.
Det troede jeg.
Hvorfor kommer du så tidligt?
For at undgå trafikken.
Fint nok. Jeg gør mig lige klar.
Se hende lige.
Hvorfor kører du så langsomt?
Jeg har fortalt dig, at jeg fik et par panikanfald.
-Har du ikke fået det bedre? -Jo. Det går bedre.
Men nogle ting gør mig mere ængstelig.
Som at køre på motorvejen,
hvilket faktisk er ret farligt.
Alle burde være ængstelige.
-Vi er bare vant til det. -Ja.
Det er vel også lige meget, hvor langsomt du kører,
for du kom jo i god tid.
Hvordan mødtes du og Larry så?
Det er ikke seriøst, hvis det er det, du spørger om.
Hvor længe har I set hinanden?
I et års tid.
Hvad?
Lad være med at blæse det op.
Et år. Det er jo helt vildt. Vi plejer at fortælle hinanden alt.
Du fortæller mig ikke alt.
Jeg fortæller dig mange ting.
Et år.
Så du mødte ham sidste oktober?
-Ja. Du og Megan havde lige slået op... -Ja.
...så du var lidt skrøbelig.
Jeg besluttede mig for at vente, til du var ovenpå.
Nu er der gået et år. Er jeg ovenpå nu?
Du ved jo, du ikke bryder dig om, når andre er lykkelige.
Det ved jeg da ikke.
Det er der ingen, der gør, men det er værre for dig.
Hvordan havde du det, da din søster giftede sig med Aaron?
-Jeg var glad. -Nej, du syntes, hun fortjente bedre.
Jo, men...
Jeg ved ikke, hvorfor du hader Aaron.
-Jeg hader ikke Aaron. Han er fin nok. -Og hvad er der galt med det?
Ikke noget.
Jeg tror, det er hans religion. Du er antisemitisk.
Jeg er halvt jøde.
Du er halvt antisemitisk.
Det er en alvorlig anklage.
-Vær nu ikke så nærtagende. -Det er jeg ikke.
Jeg kan sagtens kritisere organiseret religion uden at være antisemitisk.
Jeg er stolt af at være jøde.
-Mener du det? -Ja.
Hvordan det?
-"Hvordan det"? -Det vil jeg gerne høre.
Hvorfor er du stolt af at være jøde?
Jeg er stolt af...
Bob Dylan og Coen-brødrene og Ruth Bader Ginsburg
-og spidsbryst og tzimmes. -Hold op.
-Du vrøvler. -Fint, men det er ikke pointen.
Problemet er ikke, at Beth er religiøs.
Det er, at hun er kontrolfreak.
Jeg har sagt det mange gange.
Hun giftede sig med en religiøs mand,
fordi hun tror, hun dermed kan bevare kontrollen.
Men man kan ikke kontrollere alting.
Det er derfor, hun altid er ulykkelig.
Er du sikker på, det er hende, der er ulykkelig?
Kan vi ikke holde ind et sted? Jeg skal tisse.
-Kan du vente? -Vi er kun halvvejs.
Fordi Aaron fik den fine idé
-at flytte helt til Valencia. -Åh gud.
Hvis du kørte hurtigere, var vi fremme nu.
Jeg har det meget bedre nu.
Godt.
Har Elizabeth fortalt dig, hvad du skal give Sara?
Ja.
Også mig. Hun sagde endda, hvor den skulle købes.
En del af fornøjelsen er da at finde på en gave.
Det er jo det, jeg siger. Hun er kontrolfreak.
Det har du ret i.
Jeg er glad for, at du har mødt en.
Tak.
Det er længe siden.
Ikke så længe.
Det har det da. Men hvad så?
Du har nok ret.
Jeg har været uheldig med mænd.
Det har jeg ikke sagt.
Men det har jeg. Meget uheldig.
Det har jeg da. Hvad skal det betyde?
Var det uheld? Eller var det dine valg?
Din far var en helt anden, da jeg mødte ham.
Hans problemer opstod først senere.
Eller også gjorde de ikke, og du valgte bare at ignorere dem.
Du husker ham som værre, end han var.
Okay.
Han slog dig aldrig.
Det afhænger af, hvordan du definerer "slog."
Du var aldrig i fare.
-Vi var i den grad i fare. -Hvornår?
Hvad med, når han kørte bil?
Hvorfor tror du, jeg er så nervøs?
Du taler om den ene gang...
Nej. Mange gange.
Eller dengang, han nær brændte huset ned?
-Det gjorde han da ikke. -Brandvæsenet kom.
De tog slangerne i brug.
Jeg siger det bare.
Du valgte far, det gjorde jeg ikke.
Måske er det mig, der er uheldig.
Det var ikke pænt sagt.
Hvordan tror du, det føles
at vide, at ens søn bebrejder en for sit elendige liv?
Det er ikke elendigt. Det sagde jeg ikke.
Måske ikke bevidst, men det gjorde du.
-Skal jeg... -Nej tak.
Hallo?
-Mor. -Hej.
-Hej.
Værsgo.
-Værsgo. -Tak.
Tak.
I har købt præcis, hvad jeg bad jer om.
Det sagde du, vi skulle.
Ja, men det er ikke alle, der bryder sig om det.
-Nå? -Det er helt fint for os.
Gul bil!
-David! -"Gul bil"?
Det er en leg, han leger.
-Er det en leg. -Ja.
Jeg aner ikke, hvad den går ud på, men han synes, det er hylende morsomt.
Der kan man bare se.
Tænk sig.
-Hej med jer. -Hej.
-Hej.
Hvor er det en fin frisure.
Mrs. Nover?
-Det er den samme som altid. -Der er en, der græder.
-Måske har hun tabt i gul bil? -For pokker.
Undskyld, Abby.
Mor, vil du anrette cruditéen?
Det ville være en stor hjælp.
Kan du vise vej?
-Hvordan går det ellers? -Godt. Hvad med dig?
Der er ikke så meget nyt.
Jeg har fået ny bil. Du så den nok, da I ankom.
Den holder i indkørslen. En grøn Subaru.
Fedt. Ja, undskyld, jeg lægger ikke mærke til biler.
Jo, når jeg kører, men...
Ja. Vil du se den?
-Ja, gerne. -Du behøver ikke.
-Det vil jeg gerne. -Nej, det er fint.
-Jeg ser den på vej ud. -Fint.
Sig til, hvis du vil se den indeni.
Fint.
Aaron!
Jeg er nødt til at smutte.
Jeg elsker købehummus.
-Josh. -Hvad? Det gør jeg.
De lader ham spille alt for meget på den. Det er ikke i orden.
Så du hans øjne? Det er skræmmende.
Du var lige så slem, da du var på hans alder.
Du sad foran skærmen i timevis.
Og du har klaret dig fint.
Har jeg?
-Er du så færdig? -Jeg bekymrer mig bare.
-Det er løgn. -Hvorfor siger du det?
Du har altid haft noget imod David.
Jeg har intet imod David.
-Han er bare et dårligt menneske. -Han er syv!
Det kan man sagtens være som syvårig.
Det behøver ikke vare ved.
Men jeg har ikke store forhåbninger for David. Især hvis de...
-Hvis de bliver ved med... -Tomaterne er dårlige.
Er der en ugle i baghaven?
-Ja. -Det er der.
-Det må vi gøre noget ved. -Ja.
Jeg er vågen om dagen, selvom dagen er om natten.
Nåh ja. Sidste gang talte vi om ugler,
og de sover om dagen, men om natten er de på jagt.
Ja, men...
Jeg vil jage. Så jeg vil flyve
og fange en mus til aftensmad.
-Vil du flyve nu? -Ja.
Er du klar?
Nu flyver hun.
Hun flyver over prærien. På jagt efter en mus.
-Der er en derovre! -Hvor?
-Indenfor. -Afsted med os.
Hvilken vej?
-Ovenpå. -Skal vi op her?
-Ja. -Okay.
Og hun lander.
Skal du fange musen?
Jeg fik den.
Nu skal musen spises til aftensmad.
Det er spisetid.
Hvordan smagte den?
Godt, men hvorfor spiser uglen musen?
Fordi hun var sulten.
Hvorfor?
Det er ligesom, når du er sulten.
Man spiser for at overleve. Kroppen lever af mad.
Hvorfor?
Fordi mad er fyldt med næring og proteiner.
-Hvorfor? -Hvorfor?
Det er et godt spørgsmål.
Er det, fordi Gud skabte Jorden?
Hvor har du hørt det?
Er det?
Har du fået fortalt historien om, hvordan Gud skabte verden på syv dage?
Det er ikke en historie.
-Nå, ikke? -Nej!
-Er det sjovt? -Ja.
Må jeg spørge dig om noget? Har du set Gud?
-Ja? -Har du?
Ja. Har du set ham?
Nej.
Hvorfor ikke?
Jeg har ikke set ham i virkeligheden,
men det betyder ikke, at du ikke kan se ham.
Hvorfor?
Fordi... Gud er lidt ligesom den mus, du lige har spist.
-Han findes ikke, men det føles sådan. -Josh.
Hej.
Skat, de andre leder efter dig.
Siger du lige farvel til onkel Josh?
Okay. Farvel, onkel Josh.
Farvel, skat.
-Gå med dig. -Kan vi lige tale sammen?
Nej, ikke lige nu.
Har du set den side med ting, der er sorteret omhyggeligt?
Nej.
Hvad leder du efter?
Fødselsdagsservietter.
Jeg har ikke brug for hjælp.
"Diverse"?
For pokker.
-Det er jeg ked af. -Nej, du er ikke.
Hvis du var ked af det, havde du ikke gjort det.
Vi havde bare en samtale.
Det er ikke en samtale at fortælle en femårig, at Gud ikke findes.
Du påtvinger vores datter dine holdninger.
Hun spurgte, om jeg havde set ham. Skal jeg lyve?
Det er ikke at lyve.
Jo, hvis jeg sagde det.
Man kan sagtens fortælle børn en historie,
uden at den behøver være sand.
Så du tror ikke engang på Gud,
men jeg skal sige til Sara...
Jeg tror på Gud.
Jeg forsøger at respektere, at du ikke gør.
Vi er alene. Vær nu ærlig.
Det er det, jeg tror på.
-Og hvis du ikke var endt med Aaron... -Men det gjorde jeg.
Af og til er du virkelig dum.
-Du tror, du ved alt. -Det gør jeg bestemt ikke.
-Du tror, du ved alt. -Nå, det gør jeg?
Du har regnet alting ud.
Der er en gammel mand i himlen, og så længe du følger hans regler,
er alt under kontrol.
Ja. Det er vel lettere, når man ikke har kontrol, for så har man intet ansvar.
Du tror, alting er kaos, fordi vores liv var kaos.
Og det er dit stadig.
Farvel, skat.
-Tillykke. -Tak.
Farvel, unge mand. Opfør dig nu pænt.
-Tak, Ruth. -Godnat, Aaron.
-Farvel, søde. -Jeg elsker dig.
-Jeg elsker også dig.
Tak.
Hvad er der galt med dig?
Jeg er ked af det.
Nej, du er ej.
For så ville du ikke være på den måde.
-Jeg forsøger ikke at være på nogen måde. -Du forsøger heller ikke at lade være.
-Sara spurgte, om jeg... -Så nu er det Saras skyld?
Bebrejder du nu din femårige niece alting?
Før var det mig, der var skyld i al din ulykke.
-Det sagde jeg ikke. -Det var tæt på.
Er du klar over, hvor mange dumme børneopdragelsesbøger, jeg læste?
Ja. Jeg husker hylden med bøger.
Der var to hylder.
Er du klar over, hvor bange jeg var?
Men så blev du voksen. Og alt var fint.
Du virkede som en, der havde haft en god barndom.
Så jeg tænkte: Måske var det en god barndom.
Ja, den kunne have været bedre.
Men den kunne også have været værre.
Jeg begyndte nok at tro på...
...at det var lykkedes.
At det var den ene store ting, jeg havde udrettet.
At jeg var en god mor.
Jeg løj åbenbart for mig selv, for det var jeg tydeligvis ikke.
Mor, jeg havde en god barndom.
Du skal ikke forsøge at opmuntre mig.
-Det gør det bare værre. -Du...
Du er en skøn mor.
-Det har du altid være. -Lad nu være.
Hør.
Jeg skal tisse.
Okay.
Hvad kigger du på?
Ikke noget.
Da vi mødtes Var jeg yngre
End en ung dreng kan være
Du var våd Du var sulten
Havde stadig brug for mig
Du sagde, jeg kunne flyve Og jeg fløj
Jeg husker, da du ikke kunne
-Du lærte mig at tale -Tale
Nu taler jeg som dig
Du lærte mig at se
Ikke blot at se Men at forstå verden, som du gør
Jeg vidste, at du Ville forlade mig en dag
Uden en kur Mod den kærlighed jeg følte
Da jeg hørte
-Og fra mit første ord, mor -Dit første ord: mor
Gjorde du mig til dreng, jeg var
Men drengen forsvandt, som tiden gik
Og du er blevet til en smuk mand
Stadig den samme Stadig min søn
Men nu går bølgerne højt
Og slaget er begyndt
Når støvet har lagt sig Fortryder jeg, hvad jeg har gjort
Kunne jeg dog bare fortælle dig
Du fortjener at høre De tre små svære ord
Der er ingen anden
-Du er min mor -Du er min søn
Du er min
Du kan gøre mig så vred
Mere end de fleste
Du går mig på nerverne Og jeg på dine
Burde fortælle, hvordan vi har det
Men jeg lægger bånd på mig selv Og skjuler mine følelser
Når du smiler, ser jeg mig i dig
Og alle mine følelser
Alle mine mangler Se, hvad jeg har skabt
Hvorfor kan jeg ikke sige Hvad du har brug for at høre
Hjælp mig ud af uvisheden
Nu går bølgerne højt
Og slaget er begyndt
Når støvet har lagt sig Fortryder jeg, hvad jeg har gjort
Kunne jeg dog bare fortælle dig
Du fortjener at høre
De tre små svære ord
Der er ingen anden
-Du er min mor -Du er min søn
Du er min Kunne jeg dog bare fortælle dig at...
Tekster af: Mads Moltsen