Pán Corman
Piatok 23. 8. 2019
Dobre, už neostáva veľa času a máme ešte jednu otázku.
Ktoré tri veci prispeli k úspechu expedície Lewisa a Clarka?
Tri veci. Kto mi jednu povie?
- Mandy. Vždy v strehu. - Sacagawea.
Sacagawea, ženská sprievodkyňa z kmeňa Šošonov. Veľmi dobre.
Kto vie ďalšiu?
Prečo ste povedali „ženská“?
- Prečo nie len „sprievodkyňa“? - Nuž, to, že bola žena, je podstatné.
V časoch Lewisa a Clarka, teda začiatkom 19. storočia,
mohli byť ženy ako Sacagawea len zriedkavo
v akomkoľvek vedúcom postavení.
Aj dnes je to zriedkavé.
Skvelý postreh. Je to stále príliš zriedkavé.
Snažím sa povedať, že... že pred 200 rokmi to bolo omnoho horšie.
A myslím, že je dobré to uznať.
Pravda.
Super. Tak kto vie o niečom ďalšom?
Niekoho vyberiem.
- Paul. - Ha?
- Lewis a Clark. - Áno?
Hľadáme vec, ktorá prispela k ich úspechu.
Neviem. Asi mali len šťastie.
Ale nie, dobrá odpoveď.
- Podľa teba mali len šťastie? - Asi hej.
Myslíš, že úspech väčšinou závisí od šťastia?
Určite.
Zaujímavé. Dobre, kto... Kto v tomto s Paulom súhlasí?
Nikto? Niekto nesúhlasí?
Super. Ramon, čo myslíš?
Nie. Teda, ak si úspešný, je to preto, že si na tom pracoval.
Možno niekto povie: „Ach, mám smolu.“
Ale ak hovoria o smole, asi niečo spravili, viete?
Klamali. Alebo niečo ukradli.
Namočili si pohlavné orgány do niečoho, do čoho nemali...
- Dobre. - Vážne.
Viem, je to dobrý argument.
Ale som zvedavý, čo si o tom myslia ostatní.
Kto z vás si myslí, že má šťastie?
Chcem, aby každý odpovedal na túto otázku. Chvíľku porozmýšľajte.
A teraz nech zdvihne ruku ten, kto si myslí, že má šťastie.
Iba Ramon? Teraz tí, čo si myslia, že šťastie nemajú.
Dobre. Dobre, ruky dole.
- A čo vy, pán Corman? - Prosím?
Nezdvihli ste ruku.
Ja? Ach. Teda, ja... Teda, ja sa cítim šťastný.
Určite.
Viete čo? Koniec hodiny, tak sa pobaľte.
A gratulujem k dokončeniu prvého týždňa v piatej triede.
Nie je to len tak.
Všetkým prajem pekný víkend.
Uvidíme sa v pondelok.
VYHRAJTE 1 000 $
Vážne, veď ma poznáš.
Takéto veci sa mi nestávajú.
Hej. Len tak, z ničoho nič, mi napísal.
A tak dnes ideme na takú udalosť. Na bobuľovej farme.
Ja viem. Cítim sa požehnaná.
To bude všetko?
Byť najlepším nie je náhoda.
Je to správna voľba, teraz a každý raz.
Hej, dáš si špagety?
- Máme omáčku? - Máme soľ. A trochu oleja.
Fakt. Netreba.
Naozaj nebudeš jesť len preto, že nemáme omáčku?
Jediný a jedinečný Cadillac Escalade.
Máš pravdu.
- Vynikajúce. - Tak čo chceš dnes podniknúť?
Čo?
Ach, prepáč. Niečo sa stalo?
- O čom hovoríš? - Začala Megan s niekým chodiť?
Netuším. Prečo sa ma to pýtaš?
Lebo sa správaš divne. Vraj: „Čo chceš podniknúť?“
- Nie je to divné. - Ale je.
Nie je divné sa niekoho spýtať, čo chce v piatok večer robiť.
Pre teba áno. Preto sa pýtam. Si v poriadku?
Som v pohode. Ja...
- V... - Čo?
V obchode bola jedna žena.
Telefonovala s niekým o tom, že ide na bobuľovú farmu.
- A neviem. Bol som... - Takže... čo?
- Chceš ísť na farmu? - Nie, nechcem ísť na farmu.
- Len vravím... - Tak čo?
Skrátka len vyzerala nadšená životom. Bolo to milé.
- Ach. Ty si milý. - No super.
- Verím ti. - Ďakujem pekne.
Ja... potrebujem dnes niečo robiť. Môžeme niečo podniknúť?
Tak prečo si trochu nezahráš?
- Nie. - Nie? Fajn.
A čo si zahrať Super Maria?
- Chlape. Nie. Hovorím... - No tak čo chceš robiť?
- Ja sa pýtam teba. - Dobre.
- Je to ťažké. - Ja viem.
- Nemalo by to byť také ťažké. - Ja viem.
Dobre, musíme... Prídeme na to.
Mohli by sme ísť von a nájsť nejaké baby?
- „Nájsť nejaké baby“? - Hej.
- Ako nájsť kľúče? - No tak. Nezačínaj...
- Ako zviera, ktoré ulovíš? - Kto to povedal?
- Kto hovoril o zabíjaní? - A zožerieš?
To ty si hovoril o babe v obchode.
- Niečo... - O žene.
- Nepovedal som baba, ale žena. - Bože.
S kým to hovoríš? Ja rešpektujem ženy...
Vieš čo, toto nie je o babách.
- Dobre, mohli by sme... Ženách. - Ženách.
Môžeme robiť, čo sa nám zachce.
- Správne. - Však?
Pamätáš, keď sme ešte nesmeli šoférovať?
Hovorili sme o tom, čo všetko urobíme, keď budeme môcť.
Takže, keby sme mali znovu 15, čo by sme urobili?
- Šli sa do baru baviť s babami. - Pravda.
- Doriti. - Však? No tak.
Nechceš ísť do baru?
Nie. Vieš ty čo? Mali by sme ísť. Poďme.
- Nemusíme ísť do baru. - Len vravím,
že aj keby sme šli a bavili sa s babami,
aj tak by nepovedali nič zaujímavé.
- A prečo nie? - Lebo sú to baby v bare.
To je strašne sexistické.
- Tak som to nemyslel. - Si hrozný.
Nie kvôli tomu, že sú baby. Preto, že sú ľudia.
Vravím, že väčšina ľudí nemá čo zaujímavé povedať,
a hlavne v baroch.
- Nestretol si Megan v bare? - To je iné.
Zoznámil nás kamoš.
- Je to iné. - Fajn.
Ale fyzicky si bol v bare, chlape.
Pointou je, načo sa rozprávať s niekým,
kto nepovie nič zaujímavé?
Teda, čo vlastne robím? Ide mi len o sex s babou?
To nie je všetko. A prečo mám pocit, že je zlé súhlasiť?
Áno, sex je super. Ak to chce, prečo nie?
Dobre, ale aj keď to chce, hovorím, že si to neužijem,
lebo budem celý čas rozmýšľať
nad vecami, ktoré povedala v bare, a ktoré vôbec neboli zaujímavé.
No ja som sa tváril, že sú, a usmieval sa ako falošný debil.
A celý čas sa budem nenávidieť.
Dobre. Takže nejdeme do baru.
- Ale možno by sme mali. - Chlape, čože?
- Povedali sme, že skúsime niečo nové. - To som nepovedal.
- Nikdy. - No, nemôžeme tu len tak sedieť.
Nemôžeme si vyberať len medzi barom a hraním videohier.
Musia existovať viac než dve možnosti.
Chlape, veď sa počúvaj.
- To nemyslíš vážne. Naozaj. - Ale áno, myslím.
- Koľko zarobíš za rok? - Netuším.
- Čože? - Hovadina.
- Prečo by som mal? - Neplatíš dane?
- Nerobíš to? - Robím.
Len tie informácie počas celého roka nesledujem.
- Nerobí ti dane otec? - Presne. Áno, robí.
Dobre teda.
No aj keď nevieš, koľko zarábaš, neznamená to, že si pod hranicou chudoby.
- Som si celkom istý. - Fajn.
Môžeme ísť sem. Podnik z časov prohibície.
- Som za. - Vzdialený trinásť minút.
Odšoférujem, ale treba dva autá.
- Aj ja. - Veď si húlil.
- Ale nič som nepil. - Môžeš si dovoliť benzín?
Zmestíme sa do môjho auta.
Fakt nevieš, aký máš ročný príjem?
Počkať.
Nie, Victor, nie všetci trávime život stúpaním
- po korporátnom rebríčku. - Neotváraj si hubu na UPS,
- keď len závidíš. - Neotváram.
Ale je to korporácia a ty doslova stúpaš po ich rebríku...
- Je to skvelá spoločnosť. - ...pravidelne.
- Nebudem sa za to ospravedlňovať. - To nehovorím.
Je dobrá, lebo je férová.
- Môžeme prosím... - Stále to svojim šoférom hovorím.
Ak si dobrý k UPS, UPS je dobré k tebe.
A ja som k UPS dobrý. Skvelý. Bum.
MÔŽEŠ MA VYZDVIHNÚŤ?
Chápeš? Myslíš, že som sa dostal tam, kde som, za noc?
- Vraj „korporácia“. - Nakráčal som tam
a oni povedali: „Hej, ty. Ty si vedúci.“ Nie, doboha.
- Hej, kam ideš? - Idem von. Do sveta.
- V pohode? - Hej.
- Opitá ako delo. - Čo?
- Nič. Dvere sú zamknuté. - Nie sú.
Dopekla. Prečo sa...
Ďakujem. Juchú!
Tak ako ide večer?
Smiešne. Mám za kamošov dysfunkčných ľudí.
- Ako sa máš ty? - Dobre.
- Čo to bolo? - Čo?
- Niečo ťa očividne trápi. - Nič ma netrápi.
Dobre.
Ale chcel som sa ťa spýtať. Vieš, kto je Sacagawea?
Jasné.
Myslíš, že je nesprávne nazvať ju ženskou sprievodkyňou Lewisa a Clarka?
- Čo tým myslíš? - Radšej ako iba ich sprievodkyňou.
Ach, zlato. Toto si nerob.
Nič si nerobím.
Si dobrý človek.
No to ti ďakujem. Cením si tvoj nezaujatý názor.
A odvádzaš dobrú prácu.
Učíš mladých ľudí, ktorí sa musia učiť.
Majú šťastie, že ťa majú.
Keď som chodila do školy ja, bola to strata času.
Väčšina mojich žiakov by asi povedala to isté.
Dobre. Chceš byť neschopný. Si neschopný.
Aspoň máš prácu.
Čo je viac ako môže o svojom synovi povedať Lisa.
Všetci sú na teba takí hrdí. Keď sa s nimi stretnem,
spýtajú sa, čo robíš, a ja im to poviem.
Všetci sú takí hrdí. Nie ako keď si bol v hudobnom priemysle.
- Vtedy mali obavy. - Nebol som v ňom.
Presne. Na to, aby si bol v priemysle, musíš zarábať.
Teda, neber to v zlom, vieš, že hudbu milujem.
A to je to dôležité, vieš? Že ju miluješ.
Hráš hudbu. Miluješ to.
- Na tom záleží. - Ale ja nehrám.
Nemyslím koncerty. Myslím sám pre seba.
Hej. Ja to nerobím.
Nehral som už asi rok.
Ach, nuž, o tom si mi nepovedal.
No.
Nuž, srať na to. O jednu vec menej, nie?
Koniec koncov, rodina je všetko, na čom záleží...
- Všetko? To je depresívne. - Nie, nie je.
Podľa teba je jediné, na čom v mojom živote záleží,
ste len ty a Beth, a to je celé?
Nie, samozrejme, že tak som to nemyslela.
Myslela som, že raz
si možno založíš vlastnú rodinu a potom to pochopíš.
Ale možno si ju nezaložím.
- Povedala som možno. - A aj keby,
možno to aj tak nepochopím.
Ale pochopíš.
Nemal by prítomný okamih byť to jediné, na čom záleží?
Nie.
Fajn.
Dobre.
Si úžasný.
Prestaň.
Ďakujem.
Hej, dobre.
- Vďaka. - Nemáš začo.
HEJ, CHLAPE. DLHO SME SA NEVIDELI.
DEJE SA DNES NIEČO?
Hej, tak tu si.
- Hej. - Čau.
- Ako dlho si tu? - Nie dlho.
Doriti. Prepáč.
- Nevidel som ťa. Kde si bol? - Tu.
- Prepáč. - V pohode.
Ako ide život?
Hej, dobre, chlape. Dobre.
Šupa. Hral si niekde v poslednej dobe?
Nie, skončil som.
- Skončil si? - Hej.
Už hrám len pre seba.
- Ale, kamoš. Nevzdávaj to. - No.
A čo ty?
Doriti, chlape. Ja? Stále neúprosný, veď vieš.
Krok za krokom, kým sa prebojujem k bránke.
V poslednom čase hrám veľa muziky.
Ale pravdupovediac, v tomto priemysle
treba mať prsty vo viacerých koláčoch.
Stavať na rôzne kone, dostať sa dnu akokoľvek,
lebo v dnešnej dobe je dopyt po obsahu šialený.
Takže som začal s moderovaním, vieš?
A s nejakým herectvom, so scenárom či bez,
trochou práce za kamerou, ale...
Už pár mesiacov mám overený účet, takže niečo robím správne.
To je super.
Hej. To je, kamoš. Život... Život je fajn.
- Hej. - To rád počujem.
Hej.
Kamoš! Istotka!
Nie, ďakujem.
Čože? Veď som ťa zavolala von na cigaretu.
Tak to preto si ma zavolala?
- Ou, veľmi sebaisté. - Fungovalo to?
- Úplne, ale... - Naozaj?
- Ale ty ani nepiješ. - Ako vieš?
Lebo si mal v ruke minerálku.
Mohla to byť vodka. Bola v nej limetka.
Nie, poznám to. Ale neboj sa. Páči sa mi to.
Ach, ďakujem.
Pokiaľ...
Nie si mormón alebo také niečo, však?
Vlastne som moslim.
Naozaj? To je super.
Ou, prepáč. To bol... To bol vtip.
To nie je až také vtipné.
Len preto, že, vieš... že moslimovia nepijú.
Ako to vieš, ak nie si moslim?
Určite je to súčasť ich náboženstva.
Nuž, ďakujem ti za vysvetlenie.
Možno by som si mal zafajčiť.
Čo by si mal urobiť je vypiť si.
Nie, naozaj nepijem. Ale jedna cigareta ma nezabije. Však?
Dobre.
Ako si želáš.
To bol odkaz na Princeznú nevestu?
Áno. Dobre. Božemôj. Znovu sa mi páčiš.
Super.
Tak odkiaľ si?
Odtiaľto.
Ale kde si sa narodil?
Tu som sa narodil a vyrástol.
Počkaj, čože? Ty si z L.A.?
- Nie. Nikto nie je naozaj z L.A. - To som už počul.
Tak tvoja rodina je v priemysle?
- Myslíš v plastickom? - Čože?
Ale nič. Je to...
Mama robí v nehnuteľnostiach a jej otec bol inštalatér.
Obaja sú z L.A.
Tak počkaj. Aj tvoja mama aj jej otec sa narodili v L.A.?
To je totálne šialené.
Ja žasnem.
A ty si odkiaľ?
Z Walthamu v Massachusetts.
Nikdy si o ňom nepočul, je to bostonské predmestie.
Ale naozaj poznám viac ľudí z Walthamu, ktorí teraz žijú v L.A.,
než tých, ktorí žijú vo Walthame.
Je to akoby sa sem presťahovali všetci. Bláznivé.
Nuž, L.A. je skvelé mesto.
- To nie je. - Ale áno.
Možno by si len mala stretnúť viac newalthamčanov.
Hej, možno.
Zoznámiš ma s pravými angelénčanmi?
Pár ich poznám.
Tak teda, čo robíš?
Učím piatakov.
Nekecaj, ja ťa zbožňujem.
Dobre, všetko mi povedz. Chcem o tom všetko vedieť.
Ja neviem. Piata trieda je...
Veď vieš, sú to desať- a jedenásťroční. V podstate dospeláci.
Teda, nie sú dospeláci, ale nie sú takí odlišní.
Alebo je to tým,
že väčšina dospelákov nie je taká odlišná od jedenásťročných.
Úžasné.
Vieš, je to...
Teda, tie decká sú... Sú naša budúcnosť, však?
Sú jej súčasťou.
Áno.
No, to, čo robíš, je úžasné.
Ďakujem.
Počuj, nechcela by si...
Áno.
- Áno? - Hej.
- Dobre. Hej? Fajn. - Áno.
Super.
Ahoj, miláčik. Ahoj.
Poď sem, zlatko. Ach, chýbal si mi.
Toto je Liam. Ou.
Povedz: „Ahoj, Liam.“
- Pozdrav sa. - Ahoj, Liam.
Dobre, teba necháme tu a pôjdeš do postele.
Uvidíme sa neskôr.
Máš to tu naozaj pekné.
Ďakujem.
Hudbu?
Ja to urobím.
Chcem ťa.
- Dobre, donesiem kondóm. - Dobre.
Vyzleč si nohavice.
Ahoj, srdiečko. Dobrý psík.
Navliekol si si ho?
Áno?
Ešte nie.
- Čo sa deje? - Nič.
- Si... - Som v pohode. Fajn.
Božemôj. Ach, bože. Božemôj.
- Toto sa mi ešte nikdy nestalo. - Prepáč.
Čo je s tebou?
- Neviem. - Si...
Toto sa ti stáva často?
- Ani nie. - Ani nie? Takže áno?
- Asi by som mal ísť. - Nie, nie.
Ja... chcem vedieť, ako často sa ti to stáva.
- Toto až tak často nerobím. - Čo znamená „toto“?
- Sex so ženou, ktorú som... - My nemáme sex.
Dobre, pokúsiť sa mať sex so ženou, ktorú som práve stretol.
- Tak prečo si so mnou šiel domov? - Neviem.
Ja...
Myslel som, že vyskúšam niečo nové.
To nie je odpoveď.
Pozri, je mi to ľúto. Naozaj, všetko. Asi pôjdem.
Bola by som radšej, keby si ku mne bol úprimný.
Ach, úprimne.
Neviem.
Neviem, prečo mi vták prestal fungovať práve vtedy,
keď si chcela sex. Si atraktívna žena.
Ak mám byť naozaj úprimný, neskôr na toto asi budem myslieť
a predstavovať si, aké by to bolo,
keby to vyšlo tak, ako malo, ale...
V reálnom živote veci nevychádzajú, ako by mali.
Aspoň mne nie. Takže...
Pozri, na tom nezáleží.
Však? Stáva sa to mnohým chlapom.
A predsa nemusíme mať sex v prvú noc, nie?
Vlastne... Vlastne je to milé.
Nie?
Nechceš len trochu vypnúť?
- Nie, myslím, že by som naozaj... - Vôbec sa nemusíš cítiť trápne.
- Viem. Vďaka, ale nie... - Ale... Poď sem. Sadni si.
Pôjdem.
Je to moja chyba. Bola... to chyba.
Takže pokiaľ nesexujeme,
tak nemá zmysel so mnou tráviť čas?
- To som nepovedal. - Tak čo si povedal?
Skrátka musím ísť.
Podľa mňa hovoríš, že sa ti páči byť lúzrom.
A mimochodom, strašne ti smrdí z úst.
To preto, že som fajčil tvoje cigarety.
Aký máš asi dych ty? Nečudujem sa, že sa mi nepostavil.
Vždy, keď som ťa pobozkal, skoro som ťa ovracal.
Nie, to ja sa stavím, že viem, prečo si dnes impotentný.
- Pretože viac zarábam. - To je ono.
Prišli sme sem v tvojej starej káre s rozbitým blatníkom,
- ktorý nemáš za čo opraviť. - To je z dneška.
A museli sme ísť ku mne, lebo ty bývaš v nejakej diere.
- Išli sme sem kvôli Liamovi. - Sotva vyžiješ.
Nemohol by si živiť rodinu.
- Tak my si zakladáme rodinu? - A vieš, čo si myslím
o celej tej učiteľskej fraške a tom, ako miluješ deti?
Sú to kecy.
Učiteľmi sa stanú iba tí, ktorí chceli robiť niečo iné,
ale vzdali to.
Môžem sa ťa niečo spýtať?
Čo?
Keď si bola mladšia...
nie dievčatko, ale... ale mladá žena,
vždy si vedela, že zomrieš sama?
Hola, Josh.
Ahoj, Beatriz. Buenos días!
Buenos días! Ako sa ti darí?
Dobre.
- Aký si mala víkend? - Ach, nemôžem sa sťažovať, veď vieš.
Sme na mizine, ale vnúčatá
sa už vedia nakŕmiť samé, takže si pospím.
- Super. - A čo ty?
Hej.
- Až tak dobre, ha? - Bol fajn.
Všetko je fajn.
- To je. - Áno, to je.
- Pekný deň. - Aj tebe.
Tak dobré ráno. Pekný pondelok. Aký bol víkend?
- Ahoj. - Ahoj, v pohode?
Hej. Len hasím, čo sa dá.
- Ak nemáš čas, v pohode. - Nemám, ale to nevadí.
Hovor. Čo sa deje?
Nič. Všetko je fajn.
Ja...
Mám sa naozaj dobre. Len... veď vieš.
Len čo? Čo je?
Len... Len sa tak niekedy necítim.
Nuž... A koho je to chyba?
- Tak vďaka, mami. - Len hovorím.
Vieš čo? Nechaj to tak.
Nie. Dobre.
Aký si mal zvyšok víkendu?
Super. Stretol som ženu.
Zdalo sa, že sa jej veľmi páčim, ale neudržal som erekciu, tak...
- Skladám to. - Dobre.
Preklad titulkov: Martina Mydliar