EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hon har inte rört sig.
Är du säker? Jag gillar inte det här.
Inte jag heller.
Vi bråkar inte, det…
Jag ser inte hur det här är en del av leken.
Folk borde inte blöda i lekar.
Ser du?
Här kommer hon.
Var du försjunken nu?
Vart tog du vägen, om jag får fråga?
Varför inte?
Hon är vår vän.
-Nej! -Hon är orolig. Titta.
Hon hör er inte ens.
Hon skulle nog må bättre om ni berättade det.
Kom igen, hon är rädd.
Vad är det, Miles?
Som jag sa,
det här känns fel.
Du vet…
…livet är lite underligt på det viset.
Ibland
kan rätt verka fel och fel verka rätt.
Men det är skillnaden mellan barn och vuxna.
Att se den övergripande bilden. Du kan se den.
Det vet jag.
Som fågeln i skolan.
Du förstår…
Det kändes fel,
men det tog dig hem till Flora och hon behövde dig.
Du gjorde det som krävdes för att skydda Flora.
Det är inte samma sak.
Nej, verkligen inte.
Att hjälpa nån vara tyst är inte ens lite likt fågeln.
Du har inte gjort nåt fel, okej?
Ingen av er.
-Inget fel. -Hon är skadad.
Nej, hon är inte skadad. Hon är bara…
…rädd.
Hon vet inte än…
…att hon inte behöver vara det.
Var inte rädd.
Kan hon inte bli försjunken?
I nåt trevligt, tills hon mår lite bättre.
Vart vill du åka?
Om du får välja vad som helst. Det bästa du kan minnas.
Det är inte så enkelt.
Varför inte?
Hon har väl aldrig drömhoppat förut?
Det krävs lite övning.
Minns du?
Hon är väldigt smart. Hon lär sig snabbt.
Snabbare än mig, tror jag.
Det är annorlunda.
Det är inte samma sak.
-Ovärderliga arvegods. -Det…
-Jag menar… -Ovärderliga arvegods.
De är inte försvunna, de är stulna.
Det är…
-De är inte försvunna. -Jag menar…
-De är stulna. -Jag…
-Ovärderliga arvegods. -Becs, du försvinner. Stanna hos mig.
Becs!
Det är okej.
Det är okej, ungar. Hon drömhoppar bara lite.
Hon kommer tillbaka.
Det viktiga är…
…att vi måste ta reda på
vad vi ska göra med vår vän.
Hon kan göra det jobbigt för oss, eller hur?
Vi måste hitta ett sätt…
…att hjälpa henne.
Men också
göra så att även hon kan drömhoppa.
Vill ni inte det?
Att hon ska lära sig?
Nej!
Det är inte alltid så passande
och jag gillar det inte
när det händer oväntat,
men andra gånger
är det helt fantastiskt.
Du kommer gilla det.
Men…
…det finns olika nycklar, eller hur?
Det är Hannah, vid dörren.
Okej, Miles, du måste säga precis det jag säger.
Va?
-När hon knackar igen måste du… -Knackar?
Du måste prata med henne, men öppna inte dörren,
och säg exakt det jag säger.
Jag hörde ingen.
Ingen knackning, alltså.
Nej.
Han hoppar iväg.
Vad ska vi göra?
Vi vet aldrig när du kommer tillbaka.
Nej.
Är det vad du säger?
Hela den här tiden
och du säger det.
Titta här.
Se på dig.
Titta här.
Är du ute?
Jag är ute.
Hur länge den här gången?
För alltid.
De skulle säga att jag är botad.
Det gjorde de. De sa att jag är botad, fri.
Det var inte mycket fel till att börja med, men här är vi.
Vad vill du, mamma?
Ha lite hjälp bara.
Jag försöker börja om.
Det är svårt.
Och läkarna ger en inget.
Inte ens en lapp.
Inget som säger att man mår bra.
Petie, jag är rädd.
Om jag inte hittar ett boende,
om jag inte hittar ett jobb…
…då har jag inte många val.
Vart ska jag gå om inte till din far?
Han har skickat dig, va?
Han skulle döda dig om han kunde.
För det du gjorde mot honom.
För det jag gjorde mot honom?
Han säger det jämt.
För det jag gjorde mot honom?
Jag sa bara att jag inte ville vända mig till din far.
-Efter det han gjorde? -Eller gatorna. Vart ska jag gå?
Har ni övat ihop er?
Vart ska jag ta vägen?
Till din pappa?
Ut på gatorna?
Till din chef?
Pressar du ut mig?
Lord Henry Wingrave, antar jag.
Otroligt hur högt du har klättrat.
Han gjorde dig nervös och nu pressar du ut mig.
Han vet kanske inte ens om att du var ungdomsbrottsling.
Hemligt, eller hur?
Så konstigt att han inte vet det.
Jag har inga pengar.
-Är du ingen rik man, Petie? -Nej.
Du jobbar bara åt en, eller hur?
Förlåt om jag missförstod.
Ovärderliga arvegods. De är inte försvunna, de är stulna.
Ursäkta, försvunna och stulna är utbytbara, enligt mig.
Men tyvärr är stulna arvegods det minst oroande.
Vad menar du?
Mr Wingrave bad oss om en fullständig rapport
och det verkar som att mr Quint var en riktig inbrottstjuv
och att han har förskingrat.
Självklart.
Sa han nåt till dig, Rebecca?
-Minsta lilla grej. -Borde han anförtro sig åt dig?
Tja…
Vi var…
-Jag var… -Jag förstår.
Gjorde han det?
Jag…
Snälla, Rebecca. Om du vet nåt måste du berätta det för honom.
Nej, han…
Han sa…
Han nämnde nåt om att ha lite pengar.
Bara lite pengar, kanske? En kvarts miljon pund?
-Va? -Nej.
-Han sa åt mig att packa. -Packa?
Ja. Att vi skulle åka till Amerika.
Det låter härligt.
Han sa bara att han hade en plan och att vi skulle bo i USA.
-Lät det rimligt? -Jag visste inte…
Med en butlers lön?
Han är ingen butler.
Ringde inga larmklockor?
Nej. Inte som du säger det nu.
Är det säkert att han inte sa var pengarna kom ifrån?
-Nej. -Är du inte säker, eller sa han inget?
-Han sa inget. -Inte ens till sin tjej?
Bara packa. Ingen förklaring? Inget alls?
Jag är ingen hjälp.
Han borde ha berättat för sin flickvän om han brydde sig.
-Nej… -Om han älskade henne
-borde han ha berättat mer. -Han…
Kanske inte, han lämnade dig.
Nej, han skulle inte rymma!
Du har rätt.
Du borde gå och lägga dig, Miles.
Jag kunde inte sova. Jag…
Det känns som jag aldrig kommer sova igen.
Jag hörde vad polisen sa innan han åkte.
Vi lyssnade från trappan.
Det är inget att oroa sig för. Gå och lägg dig.
Du har rätt. Han rymde inte.
Hannah och polisen trodde inte på oss.
Trodde inte på vad?
Monstret.
Monstret som tog honom, det var hemskt och vi trodde att han var…
Men han är här,
så det är faktiskt okej.
Han sa att du inte ska oroa dig.
Så oroa dig inte.
Han är kvar.
Miles?
Miles!
Du kan väl ta en mixer? Det blir lättare då.
En mixer? Ser jag ut som en amatör?
En mixer skadar glutenmolekylerna, Hannah.
Jaså?
Inte glutenmolekylerna.
-Bakning är bara kemi. -Ja, att moppa golv också.
En del blekmedel, två delar vatten och massa rengöringsmedel
för att det ska dofta citron.
Allvarligt, gå till mixern.
Vad är det?
Deg.
Ogräddad deg?
Underbart, jag är vrålhungrig.
Briljans tar sin tid, Jamie.
En mixer skadar glutenmolekylerna, det får inte hända.
Gud hjälpe oss om glutenmolekylerna inte är på topp.
En av Owens lektioner i matlagningsfysik igen.
Ja, en bra föreläsning.
Det är kemi.
-Verkligen. -Va?
Hej, Rebecca.
Lunchen blir sen idag. Nåt om glutenatomer.
Jag berättar för barnen.
Du kan väl sitta med oss och dricka te?
Kannan är fortfarande varm.
Barnen klarar sig i 15 minuter.
Jag är inte törstig.
Jag ska ta lite luft. Det känns rätt varmt idag, eller hur?
Hur är det?
Här för att retas, Jamie?
Säga att du hade rätt om honom.
Inte bara ett kräk, utan även en tjuv.
Visst är det så?
Jag vill inte prata om honom.
Nån borde påpeka att det här är ditt ögonblick.
Ett ögonblick du har väntat länge på.
Äntligen är det här och du är för sur för att se det.
Jag ville säga det till dig.
För jag skulle vilja höra det.
Vad pratar du om?
Gå och prata med vår spöklika chef.
Säg att du vill ha praktiken.
All dramatik?
Quint? Bördan av det hela?
Han skulle kunna göra dig rättvisa.
Få tillbaka dig på barristerbanan.
Sikta in dig på det mål du hade innan du visste vad en Peter Quint var.
Det är…
Tråkigt att du lider.
Du förtjänar det inte.
Tråkigt att se det.
Om det finns nåt jag kan göra för att hjälpa till,
säg det då.
Jag gör det gärna.
Tack.
Becs.
Vad…
-Var fan har du varit? -Var tyst, tack.
Du skulle komma, jag skulle packa.
-De kommer att höra dig. -Bra! De borde höra mig.
-De borde ringa polisen, du stal från dem. -Jag vet…
Jag skulle följa med och du gjorde mig till kumpan.
Jag hade blivit kriminell utan att jag visste nåt.
-Det är inte så. -Du drog.
-Nej. -Inte ens en lapp.
-Jag har inte… -Vad?
Du älskade mig inte.
-Du var oärlig. -Jag lämnade dig inte.
Jag var här hela tiden,
men jag kunde inte…
Du kunde inte se mig, inte direkt.
Jag fick komma på ett sätt för…
För dig att se mig.
Du måste hitta på nåt bättre.
-Mycket bättre än så. -Becs, kom inte…
Vad är det?
-Rädd att bli slagen? -Nej.
Förtjänar du det inte?
-Det gör du, Peter. -Snälla, lyssna!
Bara ett ögonblick.
Jag lämnade dig aldrig, Becs.
Det ska jag inte.
Jag skulle inte åka utan dig och jag åker inte utan dig nu.
Därför är jag här.
Förlåt.
Jag är ledsen att vi separerades,
hur länge det nu var…
Jag vet inte ens hur länge det var…
Vad betyder det?
Det här gör dig upprörd.
Upprörd?
Jag är mycket mer än bara upprörd.
Snälla,
håll ut handen.
Va?
Varför då?
Håll ut handen bara.
Och snälla…
…snälla tänk på…
…vad som är det enda…
…det enda…
…som skulle hålla mig ifrån dig.
Jag…
Får vi gå, miss Jessel?
Miss Jessel?
Rebecca?
Är du fortfarande här?
Är allt bra?
Ja, jag antar det.
-Barnen sover. -Jag vet.
Jag är orolig för dig.
Jag mår bra.
Bråktal, va?
Jaså, ja.
Jag hatade det när jag var barn.
Flora…
Hon är duktig på det.
Vet du vad…
En vän berättade om bråktal en gång och…
…att hon sörjde ett uppbrott.
Uträkningen.
Hur lång tid det tar att sörja.
Okej, och vad var det?
Förhållandets längd, halverad.
Halverad?
För att komma över det.
Förhållandets längd, halverad, vilket…
…inte är så länge för dig.
Allt har inte en halveringstid,
eller hur?
Det stämmer.
Peter.
Peter?
Jag har kämpat hela dagen för att inte komma hit.
Hemskt att veta att du är här när jag är där.
Jag vet.
Jag kan se dig i skolan.
Kunde inte riskera det för barnen.
Jag har tänkt.
Vad sägs om…
Ska vi göra det ändå?
Göra vad?
Åka till Amerika.
Jag vet, men…
…vi gör det ändå, så får folk tro att jag är galen som pratar med luften,
men vi skulle få vara tillsammans.
Jag kan inte lämna Bly.
Jag kommer inte förbi vägens slut.
Jag går och springer, och så snart…
Så snart jag når fastighetsgränsen är jag tillbaka här.
Inne. På platsen där det…
Kan du berätta nu?
Hur det hände?
Nej.
Du står precis där.
Du är där och jag kan inte röra dig.
Jag kan inte lukta på dig, röra dig. Det är orättvist!
-Du är här och jag hör dig… -Du måste…
Tyst, Becs!
Becs?
-Snälla. -Peter?
-Dra åt helvete. -Va?
Vart tog jag vägen? Vad hände?
Jag vet inte.
Vad fan?
Vad är det? Hör du det?
Jag var…
Plötsligt var jag nån annanstans.
Vad är det som knackar?
-Vad gjorde du med mig? -Vad är det?
Nej.
Är det vad du säger?
Du är här igen.
Titta här.
Se på dig.
-Titta här. -Nej, det räcker.
Det räcker.
Tillbaka.
Jag måste tillbaka.
Var har du gömt dig?
Gömt mig?
Du ser bättre ut nu. Pratade du med Henry?
Henry?
Om att jobba för honom i London, som vi pratade om.
Hur skulle jag kunna glömma? Ja.
Jag ringde honom.
Jag trodde att du sa att du skulle åka dit.
Jag ändrade mig.
-Nå? -Vad?
Vad sa han?
Bara…
…att han ska överväga det.
Överväga?
På riktigt?
Idiot. Han är skyldig dig det.
Mår du bra?
Ja.
Det funkade inte.
Nej.
Får jag försöka?
Peter kom inte för att hämta henne.
Han hade lämnat henne vid Blys gräns.
Sluta, Miles!
Gränsen som var omöjlig att korsa ihop.
Miss Jessel!
Sluta, Miles!
Även om hon inte gillade att förlora tid försjunken
hade hon åtminstone sällskap där.
Hans sällskap.
Peter?
Peter.
Becs.
Var fan har du varit?
-Det har gått en vecka. -Förlåt, jag…
Jag har studerat. Jag har…
…utforskat.
Va, var?
Här, på Bly.
Jag har sett saker. Jag har sett…
Litar du på mig?
Du måste lita på mig, för jag har en plan.
En plan för att vara tillsammans igen.
Och röra varandra
och smaka på varandra.
Så…
…de här små…
…störningarna när jag är…
Jag gillar det inte, att bli inknuffad i ett minne.
Inte jag heller. Du knuffar mig alltid…
-Inte med flit. -Jag vet.
Det är grejen, det är…
Det är tillfälligt. Bara ett avbrott.
Om det fanns ett annat sätt?
Ett sätt…
…att verkligen vara tillsammans.
Tillsammans på riktigt.
Hur då?
Det är grejen.
Det är som de andra gångerna, de…
…små avbrotten, men om det funkar…
…kan det vara för alltid.
Vi två…
…som delar ett liv.
Jag förstår inte, men hur?
Det är enkelt.
Enklare än du tror, men…
Det handlar om dig.
Det är upp till dig.
Det är därför de…
…små avbrotten aldrig funkar.
Det är därför jag blir utknuffad…
För du bjöd inte in mig.
Du måste bara bestämma att det är för evigt.
Permanent.
Jag…
Hur skulle jag ens…
-Vad… -Jag vet inte, jag…
Jag vet inte exakt, men… Jag tror att det bara…
Det är bara du…
…och jag…
…som blir oss.
Det är du.
Det är jag.
Tar du hand om mig?
Självklart.
Är vi tillsammans?
Vi delar allt. Lika.
Jag lovar.
Jag älskar dig, Peter.
Jag älskar dig, Becs.
Det är du.
Det är jag.
Det är vi.
Mår du bra?
Ja, bara…
Låt mig visa dig hur vacker du är.
-Får jag se? -Nej.
Kom igen.
Kom hit. Vänd dig om. Kom hit.
Jag är…
Visst är jag försjunken igen?
-Ja. -Jag…
Vi skulle ju vara tillsammans.
Det är vi ju.
Peter.
Han lovade att de skulle vara jämlikar.
Men hon var trygg,
försjunken i ett minne
där de kunde vara tillsammans.
Och han var här, ensam.
Han hade tillbringat för mycket tid ensam.
Det är vi, Becs.
Nej!
Hej, Flora.
Vad gör du…
Fan.
Okej.
Ingen fara.
Du klarar dig.
Vems är det?
Henry sa att du får den, om du vill.
Övertalning krävdes. Jag kan vara övertygande.
Du kan vara övertygande.
Sån päls…
…måste man känna på huden.
Det måste man. Minst en gång i livet.
Det finns inget liknande.
Nej.
Inte det här, snälla.
Låt mig visa dig hur vacker du är.
Nej.
Inte det här. Inte det här minnet.
Det är inget minne. Jag…
Jag trodde att du skulle bli glad.
Det var det.
Jag blir försjunken hela tiden.
Jag vet.
-Jag vet. -För du gömde dig.
Du gömde dig för mig efter sjön.
Du gömde dig och jag kommer tillbaka hit.
Låt mig visa dig hur vacker du är.
För du stack.
Så vacker.
Du stack.
När vattnet kom in i lungorna
-stack du. -Så vacker.
Du lämnade mig ensam.
Det här sa du inte.
Det gick jag inte med på. Jag…
Jag…
Jag godkände det inte.
-Vacker. -Jag…
Vacker.
Jag var tvungen.
Va?
Jag är så ledsen.
Men jag var tvungen, så…
Så att vi kunde vara tillsammans.
Din jävel!
Du ljög!
En jävla lögnare!
-Jag var tvungen! -Nej!
Förlåt, men jag var tvungen.
Det blir du också.
Hur vågar du?
Du kommer att förstå.
När…
När du träffar de andra. När du ser vad som händer.
Snälla.
Jag vet att det finns en utväg.
Det bevisade du, vi gjorde det. Att det finns ett sätt…
Hur då?
-Snälla, inte nu. -Hur då?
Inte nu.
Hur kommer jag ut?
Jag ska visa dig. Jag…
Fan också, jag var mitt uppe i…
Nej.
Titta här.
Se på dig.
Måste vi göra det här igen?
Jag var mitt uppe i nåt viktigt.
Det tvivlar jag på.
Du vet de andra?
De verkar gå till många ställen.
Becs, barnen.
De får hoppa in i de varmaste minnena,
de finaste ögonblicken.
Och jag hamnar alltid här.
Är det så illa?
Det är ett helvete.
Som att vara i helvetet.
Vart skulle du annars gå?
Först tänkte jag…
…att det inte var så illa.
Det kunde vara värre.
Jag kunde vara hemma…
…med pappa.
Jag kunde ha försjunkit i en sån kväll.
Men sen började jag inse varför det här var värre än det.
Varför det här var ett helvete.
För att jag var ett barn då.
Jag förstod inte vad som hände mig.
Jag visste inte vad det betydde och…
Och du var där.
Du var där och sa att det var okej.
Att det han gjorde…
…var okej.
Du sa att jag var löjlig.
Det är vad du sa.
Men jag var oskyldig, eller hur?
Jag visste inte bättre.
Men den här gången…
Nu vet jag bättre.
Nu när jag ser dig i den jävla dörröppningen…
Jag har tänkt på alla barn som nånsin sov över.
Och att du visste det du visste,
utan att stoppa honom.
Varför stoppade du honom inte?
Han skulle döda dig om han visste var du var.
Du dödade mig, mamma.
Du dödade mig när du bad mig göra det här. Jag…
Jag gjorde det du bad om.
Det dödade mig.
Jag hoppas att du vet det, sent på natten,
att du dödade din egen son.
Jag vet inte ens att du är död.
Men jag var…
Jag var mitt…
…uppe i…
…nåt.
Tack.
Flora, skynda dig.
Skynda dig.
Fortsätt.
-Sluta. -Snälla.
Stanna…
Där!
Sluta, Flora.
-Nej. -Hon måste stanna där hon är.
Förlåt!
-Flora. -Förlåt.
Är det?
Så fort jag är borta delar du upp barnen.
-Du… -Utnyttjar deras goda avsikter!
Skamligt.
Du skulle ju varna mig.
-Jag var tvungen. -Jag gillar inte att inte bli varnad.
Jag vet. Förlåt, okej?
Förlåt, det var inte meningen. Jag gör inte om det, okej?
Jag lovar.
Jag ska förklara, men…
Peter?
Hur länge var jag…
Du är tillbaka.
Är du okej?
Du är tillbaka.
Förlåt.
Nej, det är okej.
Jag försvann också.
Men vi är här nu.
Vi är här.
Vi är nästan klara.
Vi måste göra klart nu.
-Det är för tidigt. -Nej, det är rätt.
Det är rätt.
Lite längre, vi…
Vi borde ge dem lite längre.
Tiden är ute.
Hon tar dem. Tiden är ute.
Vad pratar du om?
Tja…
…det är vad vi har pratat om hela tiden.
Den där speciella saken…
…den sista saken vi har bett er om.
För alltid-huset.
Det stämmer.
För alltid-huset.
Är det dags?
Ja.
Varför kan det inte få vara som det är?
De små avbrotten är inte så illa.
Jag vet, men det är…
Jag och miss Jessel
behöver lite mer från er båda.
Som det vi pratade om, minns ni?
Den speciella presenten som låter mig och miss Jessel…
…vara era vänner.
Era bästa vänner för alltid.
Det kommer att rädda oss.
Det räddar oss från…
…tja, ni vet vad.
Men jag trodde att du sa att…
Jag vet vad jag sa, Miles.
Men vi måste göra klart det nu.
Vi måste det.
Peter.
Vi kanske kan vänta tills…
Vänta tills vad, Becs?
Vad? Tills vi bleknar?
Tills vi blir…
Så här?
Det kommer att hända, Becs. Det här kommer att hända, Miles och Flora.
Vill ni att det ska hända?
Med miss Jessel? Mig?
Nej, självklart inte.
För det här är vad som händer med alla som dör här på Bly.
Det är okej.
Men inte med er hjälp.
Ni…
Ni kan rädda oss.
Ni ska hjälpa oss att rymma med spelet vi har pratat så mycket om.
Rymningen?
Det stämmer, rymningen.
Jag vet inte om det är en bra idé.
Miss Jessel,
lovar du att det här är en bra idé?
Flora, jag…
Det är läskigt, men…
…tiden är ute.
Miles, jag behöver din hjälp
och miss Jessel behöver dig, Flora.
Eller hur?
Det är lätt.
Man måste bara…
…tänka så hårt man kan.
Tänk på dig
och mig
och sen på oss.
Tänk på oss så hårt ni kan.
Ni behöver inte oroa er.
Ni kommer att vara försjunkna.
I för alltid-huset som vi sa.
-Med mamma och pappa? -Det stämmer.
Era tillgivna föräldrar.
Lovar du?
När vi blir försjunkna är vi med mamma och pappa.
Det stämmer.
Vi är med mamma och pappa
och de bleknar väl inte?
Det händer inte dem.
För de dog nån annanstans.
De kommer att behålla sina ansikten och ni också.
Ni kommer att vara lyckliga.
Sen blir alla bara…
Lovar ni?
Vi lovar.
Okej, hörni,
tänk nu så hårt ni kan, tänk…
Flora…
…titta på Miss Jessel och Miles, titta på mig och tänk på oss.
-Vad händer med miss Clayton då? -Inget hemskt.
Inget hemskt, jag lovar.
Där ser du, miss Clayton. Du behöver inte oroa dig.
Jag ska till för alltid-huset med mamma
och det kommer att bli…
…helt fantastiskt.
Nej!
Ja, det stämmer.
-Gå till miss Jessel. -Nej.
Jag känner inte…
Nej, ingen mer smärta.
Ingen mer sorg, aldrig mer.
Ingen mer skola, inga fler mobbare.
Jag tar allt det där.
Jag tar allt.
Inget sorgligt kommer att röra dig igen.
Du får din mamma, din pappa…
…och en trygg plats.
Med två personer som älskar dig så mycket.
Så mycket.
Det gör dig till den lyckligaste mannen på jorden.
Den rikaste personen.
Jag önskar…
Jag önskar att jag kunde bli så rik.
Känn medlidande med mig.
Kom igen, var schysst.
Nej!
Det är du.
Det är jag.
Det är vi.
Nej!
-Nej! -Det är vi.
Nej!
Becs.
Becs, är det du?
Herregud. Visst är det konstigt?
Det är så konstigt.
Vi bara…
Känner du henne?
Ja, lite.
Miles är bara…
Han är bara en liten kittlande känsla nu.
Djupt där inne.
Dani! Barn!
Vi måste få bort henne för gott.
Kan jag lita på att du gör klart här?
Varför måste vi det?
För att hon vet.
Det är okej.
Håll henne tyst, så gör jag det.
Flora! Miles!
-Nej! -Jag kommer!
Jag kommer tillbaka. Gå ingenstans.
Miles!
Där är du. Var är alla?
Hannah, din vackra sak.
Jag har en överraskning.
Kan du komma?
Okej, vart ska vi?
Jag ska visa det.
Kom.
Vart ska vi?
Du vet.
Jag har undrat vad som gör dig så speciell.
Jag vet att det är förvirrande till en början, men du…
Du gjorde det svårt, eller hur?
Du har gått omkring. Dag efter dag.
Städat upp och drömt om nya kläder.
Fortsatt som om inget har hänt.
Jag trodde att du var envis, men det var mer än så, va?
Jag frågade de andra.
De sa att det tar en stund.
Alla går efter sin egen tid, förutom du.
Du fortsatte bara att drömma.
Sen löste jag det.
Jag kom på vem du påminde om.
Vad pratar du om?
Vi är nästan framme. Du ska få se.
Jag såg en tecknad figur när jag var liten.
-Tja… -Gråben.
Jag är ledsen, men du är fortfarande liten.
Gråben, minns du dem? Det hände hela tiden.
Han sprang utför en klippa.
Rakt ut.
Och han fortsatte.
Det är du. Det är honom du påminner om.
Du gick utför klippan
och fortsatte.
Du fortsätter.
Städar huset,
drömmer om nya kläder och örhängen, allt.
-Vad pratar du om? -Men grejen är den att…
…när Gråben tittade ner…
…ramlade han.
Bara när han tittade ner.
Du behöver bara titta ner.
Då kan du sluta fjanta dig.
Fall nån gång, in i den dröm du vill
medan ditt ansikte smälter bort som ett glömt minne.
Var inte löjlig. Kom igen.
-Vi går in. -Nej.
Jag har tröttnat på att se dig
gå omkring så här.
Nej, du måste sättas på plats.
Du måste titta ner.
Nej.
Pip, pip.
En chans att finslipa mina färdigheter.
I Paris var jag souschef och hackade grönsaker.
Här gör jag allt själv. Jag kan lära mig mycket.
Du ska laga mat till två barn.
Vill du verkligen ha den erfarenheten?
Miles är sju och kräsen.
Flora är fem och en raring, men…
Miles är borta.
Kanske Flora också.
Det finns inget jag kan göra åt det, för…
För jag är död.
Herregud.
Hur var jag?
Du var duktig.
Hon sa åt mig att låtsas.
Han såg henne inte längre.
Hon sa vad jag skulle säga.
Ta loss henne snabbt.
Jag förstår ändå inte.
Jag trodde att det var en lek.
-Jag trodde att du behövde min hjälp. -Nej.
Ingen borde behöva så mycket hjälp.
Inte från nån annan.
Miles?
Det är för sent.
Det är för sent, men inte för henne.
Få bort henne härifrån.
Ta henne så långt bort från det här huset du kan.
Kom igen. Snabbt.
Tack.
Miles då?
Det är okej. Vi måste härifrån.
-Vart ska vi? -Jag vet inte, vart som helst.
Nej! Jag gillar inte den här leken!
-Jag åker inte! -Flora!
Du kan inte tvinga mig!
Miles!
-Vi måste gå! -Var är du?
Undertexter: Emilie Johansson