ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Nije se ni pomakla.
Jesi li sigurna? Ne sviđa mi se ovo.
Ni meni.
Ne svađamo se, samo…
Ne razumijem kako se ovo uklapa u igru.
U igrama obično nema krvi.
Vidiš? Budi se.
Jeste li se izgubili u snovima? Gdje ste bili? Ako smijem pitati.
Zašto ne?
Prijateljica nam je.
-Ne! -Boji se. Vidi.
Ne čuje vas.
Bilo bi joj lakše da čuje od vas.
Dajte! Boji se.
Što je, Milese?
Kao što sam rekao, ovo mi izgleda pogrešno.
Znaš…
to ti je ironija života.
Ispravno je ponekad naizgled pogrešno, a pogrešno je naizgled ispravno.
No upravo to razdvaja djecu i odrasle.
Shvaćanje šire slike.
Vi je shvaćate.
To već znam.
Poput ptice u školi.
Vidiš, naizgled je bilo pogrešno,
no vratilo te kući k Flori, koja te trebala.
Počinio si nužno zlo za Florino dobro.
To nije isto.
Pobogu, nije.
Nije ni izbliza isto kao pomaganje osobi da bude tiho.
Ali nisi ništa zgriješio, u redu?
Oboje.
-Baš ništa. -Ozlijeđena je.
Nije. Samo je uplašena.
Još ne zna da se ovdje nema čega plašiti.
Molim vas, ne plašite se.
Ne možeš li je poslati u san?
Nekamo lijepo. Dok joj ne bude malo bolje.
Kamo biste otišli da možete bilo kamo? Najbolje mjesto kojega se možete sjetiti.
Nije tako jednostavno, Flora.
Zašto?
Nikad nije putovala po snovima, zar ne?
Treba se naviknuti na to.
Sjećaš se?
Jako je pametna.
Brzo će naučiti.
Vjerojatno brže od mene.
Ovo je drukčije, Flora.
Nije baš usporedivo.
-Neprocjenjivo nasljeđe. -Ovo…
-Hoću reći… -Neprocjenjivo nasljeđe.
Nije nestalo, već je ukradeno.
Ovo je…
-Nije nestalo. -Hoću reći…
-Ukradeno je. -Ja…
-Neprocjenjivo nasljeđe. -Becs, gubiš se.
Ostani sa mnom! Becs!
Bez brige.
Bez brige, djeco. Malo putuje po snovima.
Vratit će se.
Važnije je
da smislimo što ćemo s prijateljicom.
Mogla bi nas uvaliti u nevolje, zar ne?
Zato moramo pronaći načina
da joj pomognemo,
a istovremeno i njoj omogućimo da putuje po snovima.
Ne želite li da nauči?
Ne!
Nekad zna biti nelagodno
i nije mi baš drago
kad se dogodi nenadano,
no u ostalim je slučajevima zaista krasno.
Svidjet će vam se.
No postoje razni ključevi, zar ne?
To je Hannah pred vratima.
Milese, moraš ponoviti točno što ti kažem.
Što?
-Kad opet pokuca… -Pokuca?
Kad pokuca opet, javi joj se, ali ne otvaraj vrata.
I reci što ti kažem.
Ne čujem ga.
Mislim na kucanje.
Ne…
I on odlazi.
Što ćemo sad?
Nikad ne znamo kad ćete se vratiti.
Ne.
Tako me dočekaš?
Nakon toliko vremena
dočekaš me tim riječima.
A vidi ovo.
Vidi njega.
I vidi ovo.
Vani si?
Vani sam.
Na koliko ovaj put?
Zauvijek.
Pretpostavljam da bi rekli da sam izliječena.
I jesu. Rekli su da sam izliječena i da mogu ići.
Nisam ni bila stvarno loše, no evo nas.
Što želiš, mama?
Samo malo pomoći.
Pokušavam krenuti iznova.
Teško je.
A liječnici ti ništa ne daju.
Ni otpusno pismo.
Nikakav dokaz da si dobro.
Petie, uplašena sam.
Ako ne nađem vlastiti dom,
ako ne nađem posao,
ne ostaje mi pregršt mogućnosti.
Kamo mogu osim k tvojem ocu?
On te poslao, nije li?
Ubio bi te da može.
Zbog onoga što si mu učinio.
Što sam ja učinio njemu?
Ne prestaje to spominjati.
Onoga što sam ja učinio njemu?
Samo sam rekla da ne želim ovisiti o njemu.
Nakon svega?
Ili završiti na ulici. Kamo ću?
Zajedno ste ovo uvježbali?
Kamo da odem?
Tvojem ocu?
Na ulicu?
Tvojem šefu?
Ucjenjuješ me?
Lord Henry Wingrave, ako se ne varam.
Divota je koliko si daleko dogurao.
On te nahuškao i došla si me ucijeniti.
Pretpostavljam da ni ne zna za onaj maloljetnički dosje.
Zapečaćen je, zar ne?
Kako li je neobično što još nije saznao.
Nemam novca, mama.
-Nisi bogataš, Petie? -Nisam.
Samo radiš za bogataša?
Oprosti ako sam krivo shvatila.
Neprocjenjivo nasljeđe. Nije nestalo, već je ukradeno.
Isprike, „nestalo“ i „ukradeno“ kod mene su sinonimi.
No bojim se da su ukradene vrijednosti najmanji problem.
Kako to mislite?
G. Wingrave zatražio je cjelovitu provjeru
i izgleda da je g. Quint bio poduzetni kradljivac,
kao i pronevjeritelj.
Naravno.
Je li ti što spomenuo, Rebecca? Dao kakav mig?
Zašto bi se povjerio vama?
Pa…
Bili smo…
-Hoću reći… -Razumijem.
Onda, je li?
Ja…
Rebecca, molim te. Ako znaš išta, moraš mu reći.
Nije. Rekao je…
Spomenuo je da će imati nešto novca.
Nešto malo novca? Možda 250 000 funta?
-Što? -Ne.
-Rekao je samo da se spakiram. -Spakirate?
Da.
Da idemo zajedno u Ameriku.
Zvuči divno.
Rekao je da ima plan i da ćemo živjeti u SAD-u.
-Nisam znala… -To vam je imalo smisla?
S plaćom batlera?
On nije batler.
Ništa niste posumnjali?
Nisam.
Nisam razmišljala kao vi.
Sigurni ste da vam nije rekao gdje je nabavio novac?
-Ne. -Niste sigurni?
-Ili nije rekao? -Nije rekao.
Čak ni svojoj djevojci?
Samo „spakiraj se“. Nikakvo drugo objašnjenje?
Ne mogu vam pomoći.
Da mu je stalo do djevojke, valjda bi joj rekao da ima novca.
-Ne bi… -Da je voli, rekao bi i više.
-Ne bi samo… -Možda i ne. Ostavio vas je.
Ne bi pobjegao!
U pravu ste.
Milese, trebao bi biti u krevetu.
Ne mogu spavati.
Osjećam se kao da nikad više neću zaspati.
Čuo sam što je policajac rekao prije odlaska.
Flora i ja smo prisluškivali.
Vi nemate razloga za brigu. Vrati se u krevet.
U pravu ste. Nije pobjegao.
Hannah i policajac nisu nam vjerovali.
Što nisu vjerovali?
Za čudovište.
Čudovište koje ga je zgrabilo. Bilo je grozno. Mislili smo da je…
No i dalje je ovdje, stoga je sve u redu.
Poručuje vam da se ne brinete.
Stoga ne brinite.
I dalje je ovdje.
Milese?
Milese!
Zašto ne uzmeš mikser?
Manje muke.
Mikser? Zar ti izgledam kao amater?
Mikser oštećuje molekule glutena, Hannah.
Je li? Samo ne molekule glutena.
-Pečenje slastica je kemija. -Kao i pranje podova.
Jedna trećina razrjeđivača, dvije vode, i hrpa deterdženta za miris limuna.
Ozbiljno, posluži se prokletim mikserom.
Što je to?
Tijesto.
Sirovo tijesto?
Odlično. Umirem od gladi.
Ne smiješ požurivati genijalan um.
Nedopustivo je da mikser ošteti molekule glutena.
Bog nam pomogao ako te molekule nisu kao nove.
Još jedno Owenovo predavanje iz kulinarske fizike.
Da, zanimljivo predavanje.
Kemija.
-Bogami. -Što kažeš?
Bok, Rebecca.
Ručak će danas kasniti zbog atoma glutena.
Idem reći djeci.
Ne bi li sjela s nama na čaj?
Čajnik je još topao.
Djeca će preživjeti 15 minuta samoće.
Nisam žedna, hvala.
Idem na zrak. Danas je baš toplo, zar ne?
Kako si, koka?
Došla si se naslađivati?
Reći mi da si ga prozrela?
Nije samo kreten, već i lopov.
Zato si ovdje?
Ne moramo ga spominjati.
Netko bi ti trebao napomenuti da je ovo tvoj trenutak.
Trenutak koji toliko dugo čekaš.
Napokon je stigao, a ti ga od jadikovanja ni ne prepoznaješ.
Došla sam te upozoriti na to jer bih htjela da isto učine za mene.
O čemu govoriš?
Idi k našem fantomskom šefu.
Spomeni stažiranje.
Ova drama?
Quint? Čitava ta nepravda?
Sad ti se može iskupiti.
Vratiti te u svijet prava.
Vratiti te ambicijama koje si imala prije Petera Quinta.
To je…
Žao mi je što patiš.
Nisi to zaslužila.
I teško mi je to gledati.
I ako ti ikako mogu pomoći,
reci mi.
Bit će mi drago.
Hvala ti.
Becs.
Što…
-Gdje si bio, dovraga? -Tiho.
Rekao si da se vraćaš po mene.
-Čut će te. -Dobro. Neka me čuju.
I prijave te policiji.
-Znam… -Pokrao si ih.
Tražeći da odem s tobom učinio si me sudionicom.
Pojma nisam imala da bi me pretvorio u kriminalku.
-Nije tako. -Otišao si.
-Nisam. -Bez poruke.
-Nisam… -Što?
Nisi me volio.
-Nisi mi rekao istinu. -Nisam te ostavio.
Čitavo sam vrijeme ovdje.
Ali nisam mogao…
Na početku me nisi mogla vidjeti.
Morao sam pronaći načina da…
Da me možeš vidjeti.
Morat ćeš smisliti nešto bolje.
-Mnogo bolje. -Becs, nemoj…
-Što? Bojiš se da ću te udariti? -Ne.
Misliš da ne zaslužuješ to? U krivu si.
Molim te, poslušaj me na trenutak!
Nisam te ostavio, Becs.
I neću.
Ne bih otišao bez tebe, a neću ni sada. Zato sam ovdje.
Oprosti mi.
Oprosti što smo bili razdvojeni
koliko god da je prošlo. Ne…
Ne znam koliko je prošlo…
Što to znači?
Ovo će te uznemiriti.
Uznemiriti?
To je blago rečeno kako se osjećam.
Molim te, samo ispruži ruku.
Što?
Zašto?
Samo ispruži ruku.
I molim te,
razmisli…
Što je jedino,
jedno jedino,
što bi me odvojilo od tebe?
Ja…
Možemo li ići, gđice Jessel?
Gđice Jessel?
Rebecca?
Još si ovdje?
Jesi li dobro?
Jesam. Valjda.
-Djeca spavaju. -Znam.
Zabrinuta sam za tebe.
Dobro sam.
Razlomci?
Da.
Mrzila sam ih kao mala.
Flora…
Dobro joj idu.
Znaš…
Prijateljica mi je jednom rekla nešto o razlomcima
i nošenju s prekidom.
U matematičkom smislu. Koliko treba da se preboli.
I, koliko?
Pola dužine trajanja veze.
Pola?
Da je preboliš.
Pola dužine trajanja veze, što je za tebe…
Nije pretjerano dugo, zar ne?
Nema sve poluvijek, zar ne?
Istina.
Petere.
Petere?
Čitav dan odupirem se želji da dođem ovamo.
Mučenje je znati da si ti ovdje, a ja dolje.
Znam.
Vidim te u učionici.
Nisam htio riskirati zbog djece.
Razmišljala sam.
Što kad bismo…
svejedno to učinili?
Što to?
Otišli u Ameriku.
Znam…
Idemo, a ljudi neka misle da sam ludača koja razgovara sa zidovima.
Barem ćemo biti zajedno.
Ne mogu napustiti Bly.
Ne mogu izaći s posjeda.
Hodao ja ili trčao,
čim prekoračim granicu posjeda, opet se nađem ovdje.
Unutra. Na točnom mjestu gdje…
Hoćeš li mi sad reći?
Kako si umro?
Ne.
Preda mnom si.
Preda mnom si, a ne mogu te dodirnuti.
Ne mogu te pomirisati ili osjetiti. Nije pošteno!
Jebeno nije pošteno!
-Tu si. Čujem te… -Moraš se…
Stišaj se, Becs!
Becs?
-Molim te. -Petere?
-Idi k vragu. -Što?
Gdje sam bila? Što se desilo?
Ne znam.
Koji vrag?
Što je to? Čuješ li?
Bila sam…
Najednom sam bila negdje drugdje.
Kakvo je to kucanje?
Što si mi učinio?
Što je to?
Ne…
Tako me dočekaš?
Opet si ovdje.
A vidi ovo.
Vidi njega.
-Vidi ovo. -Ne. Dosta.
Dosta.
Nazad.
Moram se vratiti.
Bok. Gdje si se skrivala?
Skrivala?
Izgledaš bolje. Jesi li razgovarala s Henryjem?
Henryjem?
O poslu kod njega u Londonu.
Kako bih zaboravila? Jesam.
Nazvala sam ga.
Rekla si da ćeš ga posjetiti osobno.
Predomislila sam se.
-Onda? -Što?
Što je rekao?
Samo…
da će razmisliti.
Razmisliti? Ozbiljno?
Šupak.
Duguje ti to.
Jesi li dobro?
Jesam.
Nije upalilo.
Ne.
Mogu li ja pokušati?
Peter se nije vratio po nju.
Ostavio ju je na granici Blya.
Milese, prestani!
Granici koju ne mogu proći zajedno.
Gđice Jessel! Milese, prestani!
Iako nije voljela gubiti vrijeme izgubljena u snovima,
ondje je barem imala društvo.
Njega.
Petere?
Petere.
Becs.
Gdje si bio, dovraga?
-Nema te skoro tjedan dana. -Oprosti.
Učio sam.
-Istraživao. -Molim? Gdje?
Ovdje u Blyu.
Svašta sam vidio. Vidio sam…
Vjeruješ li mi?
Moraš mi vjerovati jer imam plan.
Omogućit ću nam da budemo zajedno.
I da se možemo dodirnuti i okusiti.
Dakle…
Ovi kratki…
Kratki spojevi kad sam u…
Baš mi se i ne sviđa biti ugurana u sjećanje.
Znam, ni meni. Uvijek me uguraš…
-Ali ne namjerno. -Znam.
U tom je stvar.
Privremeno je.
To je samo trenutak.
No što ako postoji drugi način?
Način…
da doista budemo zajedno?
Istinski zajedno.
Kako?
U tom je stvar.
Slično je kao ono drugo, oni…
trenuci, ali ako upali, mislim…
Moglo bi trajati zauvijek.
Nas dvoje
dijelili bismo život.
Ne razumijem. Kako?
Jednostavno je.
Jednostavnije nego što misliš, ali…
Sve se svodi na tebe.
Ti odlučuješ.
Zato se onaj trenutak nikad ne primi.
Zato me izbacuje. Zato što…
Zato što me nisi pozvala unutra.
Moraš odlučiti da je ovaj put zauvijek.
Trajno.
Ja…
Kako bih uopće…
-Što… -Ne znam. Ja…
Ne znam točno, ali…
Ali mislim da samo…
Mislim da ti…
i ja…
samo postanemo mi.
Ti.
I ja.
Pazit ćeš na mene?
Naravno.
I bit ćemo zajedno?
Dijeliti sve kao jednaki.
Obećavam.
Volim te, Petere.
Volim te, Becs.
Ti.
I ja.
Mi.
Jesi li dobro?
Jesam. Samo…
Daj da ti pokažem koliko si lijepa.
-Mogu li vidjeti? -Ne.
Daj.
Dođi.
Okreni se. Dođi.
Ja…
Opet sanjam, zar ne?
-Da. -Ja…
Mislila sam da ćemo biti zajedno.
Jesmo.
Petere…
Obećao je da će biti jednaki.
No zapravo je bila sklonjena u sjećanju na njih,
gdje su mogli biti zajedno.
A on je bio ovdje, sam.
A prevelik je dio života proveo sam.
To smo mi, Becs.
Ne!
Hej, Flora. Što to…
Jebote.
Dobro…
Dobro si.
Ništa se ne brini.
Čije je to?
Henry kaže da je tvoja ako je želiš.
Trebalo ga je nagovarati. Uvjerljiv sam kad treba.
Znaš biti uvjerljiv.
Znaš, takvo krzno
moraš osjetiti na koži.
Moraš.
Jednom u životu.
Nema boljeg osjećaja.
Ne.
Samo ne ovo, molim te.
Daj da ti pokažem koliko si lijepa.
O, ne.
Molim te, samo ne ovo sjećanje.
Nije sjećanje, Becs.
Htio sam te usrećiti.
No bilo je.
Samo sam se neprestano gubila.
Znam.
-Znam. -Zato što si se skrivao.
Ti…
Skrivao si se od mene nakon jezera.
A ja sam se neprestano vraćala ovamo.
Daj da ti pokažem kako si lijepa.
Zato što si otišao.
Tako lijepa.
Otišao si.
Kad mi je voda ušla u pluća,
-samo si otišao. -Tako lijepa.
Morala sam sama prolaziti kroz to.
Nisi mi to obećao.
Nisam pristala na to.
Nisam…
Nisam pristala.
-Lijepa. -Ja…
Lijepa.
Morao sam.
Što?
Žao mi je.
No morao sam kako…
Kako bismo bili zajedno.
Jebeni gade!
Lagao si, jebote!
Jebeni lažljivac!
-Morao sam! -Ne!
Oprosti, no morao sam.
I ti ćeš morati.
Kako se usuđuješ?
Gle, shvatit ćeš s vremenom.
Kad…
Kad upoznaš ostale. Kad vidiš što nam se dogodi ovdje.
Molim te.
Znam da postoji izlaz.
Dokazali smo to. Postoji način da…
Kako?
-Molim te, ne sada. -Kako?
Ne sada.
Kako? Kako da izađem?
Pokazat ću ti.
Dovraga, bio sam usred…
-Ne. -I vidi ovo.
Vidi njega.
Opet moramo prolaziti ovo?
Bio sam usred važnoga razgovora.
Sumnjam.
Poznaješ li druge?
Izgleda da zalaze svukuda.
Becs, djeca…
Skakutaju u najtoplija sjećanja,
najljepše trenutke.
A ja uvijek završim ovdje.
Zar je to tako loše?
To je pakao.
Kao da sam u paklu.
A gdje bi drugdje završio?
Na prvu sam pomislio
da ovo nije tako loše. Mislim…
Moglo je i gore.
Mogao sam biti kod kuće,
s tatom.
Mogao sam završiti u jednoj od tih večeri.
No onda sam počeo shvaćati zašto je ovo gore od toga.
Zašto je ovo pakao.
Zato što sam tada bio dijete.
Nisam razumio što mi se događa.
Nisam znao što to znači…
I ti si bila ondje.
Bila si ondje da mi kažeš da će sve biti u redu.
Da je ono što on radi…
u redu.
Rekla si da sam blesav.
To si mi rekla.
No bio sam naivan, zar ne?
Nisam znao ništa drugo.
No ovdje, ovaj put…
Pametniji sam, zar ne?
Ovaj put, vidjevši te na svom jebenom pragu,
sjetio sam se svakog djeteta koje je prespavalo kod nas.
I kako si znala ono što si znala
i nisi ga spriječila.
Zašto ga nisi spriječila?
Ubio bi te da zna gdje si.
Ti si me ubila, mama.
Ubila si me tražeći me ovo. Ja…
Učinio sam što si htjela.
I to me ubilo.
Nadam se da se sjetiš toga kasno uvečer.
Da si ubila vlastitoga sina.
Dušo, ni ne znam da si mrtav.
Ali bio sam…
Bio sam…
usred…
nečega.
Hvala ti.
Flora, požuri.
Požuri.
Nemoj stati.
-Prestani. Prestani… -Molim te.
…istoga časa!
Prestani, Flora.
-Ne. -Mora ostati tu gdje jest.
Oprostite!
-Flora. -Oprostite!
Tako znači?
Čim odem, manipuliraš djecom. Iskorištavaš…
…njihove dobre namjere!
Sram te bilo.
Trebaš me upozoriti.
-Oprosti. Morao sam. -Ne volim kad me ne upozoriš.
Znam. Oprosti, u redu?
Oprosti, zanio sam se. Neće se više ponavljati, u redu?
Obećavam.
Objasnit ću, ali neće…
Petere?
Koliko sam bila…
Vratila si se.
Jesi li dobro?
Vratila si se.
Oprosti.
Ne, sve je u redu.
I ja sam odlutao.
No vratili smo se.
I pri kraju smo.
Moramo dovršiti ovo.
-Ne, prerano je. -Ne, sad je trenutak.
Sad.
Još malo.
Dajmo im još malo vremena.
Nemamo ga.
Ona će ih uzeti. Nemamo vremena.
O čemu govorite?
Pa…
Onom o čemu razgovaramo čitavo vrijeme.
Onoj posebnoj stvari,
posljednjoj koju tražimo od vas.
Vječna kuća.
Tako je.
Vječna kuća.
Vrijeme je?
Jest.
Ali zašto ne može ostati ovako?
One greškice nisu tako strašne.
Znam, ali…
Gđica Jessel i ja
trebamo nešto više od vas dvoje.
Sjećate se da smo razgovarali o tome.
O posebnom daru koji će omogućiti gđici Jessel i meni…
da vam budemo prijatelji. Najbolji prijatelji. Zauvijek.
I to će nas spasiti.
Spasit će nas od…
znate čega.
Nisi li rekao da…
Znam što sam rekao, Milese.
No sad to moramo dovršiti, u redu?
Moramo.
Petere.
Možemo pričekati do…
Pričekati do kad, Becs?
Dok ne iščeznemo? Dok ne izgledamo…
Ovako?
To će nam se dogoditi, Becs. Ovo će se dogoditi, Milese i Flora.
Ne želite nam ovo?
Gđici Jessel? Meni?
Naravno da ne želimo.
Ovo se dogodi svakom tko umre ovdje u Blyu.
Ne bojte se.
Osim ako nam pomognete.
Vi…
Vas dvoje možete nas spasiti.
Pomoći ćete nam da pobjegnemo uz pomoć one igre koju stalno spominjemo.
-Bijeg iz zatvora? -Tako je.
Nisam uvjerena da je to dobra zamisao.
Gđice Jessel,
obećavate li da je ovo dobra zamisao?
Flora, ja…
Shvaćam da se bojite, ali…
nemamo više vremena.
I zato trebam tvoju pomoć, Milese,
a gđica Jessel treba tvoju, Flora.
Nije li tako?
Jednostavno je.
Morate se samo
koncentrirati što jače možete.
Razmišljaj o sebi i meni,
a onda se koncentriraj na nas.
Što koncentriranije razmišljaj o nama.
I nemaš se čega bojati.
Baš ničega jer ćeš biti presađen u vječnu kuću kako smo i rekli.
S mamom i tatom?
Da, s dragom mamom i tatom.
Obećavaš?
Kad nas presadite, bit ćemo s mamom i tatom?
Tako je.
Bit ćemo s mamom i tatom,
i oni neće iščeznuti? Njima se to neće dogoditi?
Zato što su umrli drugdje.
Lica im neće nestati, kao ni tebi.
I bit ćete sretni.
I onda će svi biti…
Obećavate?
Obećavamo.
A sad oboje,
koncentrirajte se…
Flora…
pogledaj gđicu Jessel, Milese, pogledaj mene, i mislite na nas.
A gđica Clayton?
-Što će joj se desiti? -Ništa loše. To ti obećavam.
Vidite, gđice Clayton? Ne trebate se brinuti.
Idem u vječnu kuću k mami,
i bit će nam…
zaista krasno.
Ne!
Tako je.
-Idi k gđici Jessel. -Ne.
I dalje nisam…
Nema više boli.
Nema više tuge. Nikad više.
Nema više škole i nasilnika.
Sve ću to izbrisati.
Sve.
Nikad više nećeš se suočiti s tugom.
Čekaju te samo mama, tata
i sigurno mjesto
s dvoje ljudi koji te jako vole.
Jako.
To te čini najsretnijom osobom na svijetu.
Najbogatijom osobom.
Kad bih barem…
Kad bih barem ja bio toliko bogat.
Imaj sažaljenja za mene.
Hajde, budi dobar momak.
Ne!
Ti.
I ja.
Mi.
Ne!
-Ne! -Mi.
Ne!
Becs.
Becs, jesi li to ti?
Bože! Jako čudno, zar ne?
Jako čudno.
Samo…
Osjetiš li je?
Malo.
Miles je samo…
Jedva primjetno grebanje.
Duboko unutra.
Dani! Djeco!
Nje se moramo zauvijek riješiti.
-Becs, možeš li ti dovršiti ovo? -I dalje ne shvaćam zašto moramo.
Zato što zna.
Nema veze.
Neka bude tiho, a ja ću je riješiti.
Flora! Milese!
-Ne! -Stižem!
Vratit ću se. Ne idi nikamo.
Milese!
Tu si. Gdje su svi?
Hannah, ti predivno stvorenje.
Imam iznenađenje za tebe.
Možeš li poći za mnom?
Dobro, ali kamo idemo?
Pokazat ću ti.
Dođi.
Kamo idemo?
Znaš…
Pitao sam se zašto si ti toliko drukčija.
Znam da je na početku zbunjujuće, ali ti…
Baš si sve otežala.
Hodaš uokolo iz dana u dan.
Čistiš i zamišljaš novu odjeću.
Nastavljaš kao da se ništa nije desilo.
Mislio sam da si samo tvrdoglava, no više je od toga, zar ne?
Pitao sam druge.
Kažu da je potreban samo trenutak.
Svima nam vrijeme curi, osim tebi.
Ti samo nastavljaš sanjati.
Onda sam shvatio na koga me podsjećaš.
O čemu ti govoriš?
Blizu smo. Vidjet ćeš.
Sjetio sam se crtića koji sam gledao kao mali.
-Pa… -Đuro Zlikovski.
Ako niste znali, g. Miles, i dalje ste mali.
Sjećaš li se Đure Zlikovskog? Uvijek isto.
Sjurio bi se s litice.
Projurio preko ruba.
I nastavio trčati.
To si ti. Podsjećaš me na njega.
Projurila si preko ruba litice
i nastavila ravno.
Nastavila dalje.
Čistila kuću,
zamišljala nove odjevne kombinacije, naušnice, sve.
-O čemu ti laprdaš, pobogu? -Međutim…
kad Đuro Zlikovski pogleda dolje,
pada.
Tek kad pogleda dolje.
Moraš samo pogledati dolje, Hannah.
Onda možeš završiti ovu predstavu.
Upadni već jednom u koji god san želiš,
dok ti se lice topi kao zaboravljeno sjećanje.
-Pričaš gluposti. Idemo unutra. -Ne.
Stvarno mi je dozlogrdilo gledati te
kako se šepiriš.
Ne. Treba ti pokazati gdje ti je mjesto.
Moraš pogledati dolje.
Ne…
Smatram ovo prilikom za usavršavanje.
U Parizu sam kao pomoćni kuhar smio samo sjeckati povrće.
Ovdje bih sve sam pripremao.
Bila bi to sjajna prilika za učenje.
Kuhali biste za dvoje djece.
Ne znam želite li baš takvo iskustvo.
Miles ima sedam i izbirljiv je.
Flora ima pet i vrlo je draga, ali…
Milesa više nema.
Možda i Flore.
A ja ne mogu ništa poduzeti zato što…
Zato što sam mrtva.
Bože…
Bože.
Kakva sam bila?
Jako dobra.
Rekla mi je da se pravim.
Više je nije vidio.
Ponavljala sam za njom.
Odveži je. Brzo!
I dalje ne razumijem.
Mislila sam da se igramo.
-I da trebate moju pomoć. -Ne, Flora.
Nitko ne bi smio tražiti toliku pomoć.
Ne od nekoga drugoga.
Miles?
Prekasno je.
Ali nije prekasno za nju.
Odvedi je odavde.
Makni je što dalje od ove kuće.
Hajde. Brzo.
Hvala ti.
A Miles?
Ne brini se. Moramo pobjeći odavde.
-Kamo idemo? -Ne znam. Bilo kamo.
Ne! Ne sviđa mi se ova igra!
-Ne idem nikamo! -Flora!
Ne možeš me natjerati!
Milese!
-Moramo ići! -Gdje si?
Prijevod titlova: Filip Lažnjak