EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Posten er kommet.
-Tak. -Det var så lidt.
Lord Wingrave foretrak langt sit kontor frem for komforten i London-lejligheden.
Han lukkede sig inde der dag og nat opslugt af sit arbejde,
af sin natlige rutine,
til han groede fast.
Til han ikke længere havde plads til noget andet.
Til han følte…
…sig mest som sig selv.
På godt og ondt.
Miss Clayton ringede.
-Og? -En opdatering.
Hun ville fortælle om børnene.
Hvordan har børnene det?
De har det godt, men hun er lidt bekymret.
Hun vil gerne uddybe, hvis du vil aftale et opkald.
Hun siger, der er nogle ting, ikke alarmerende, men…
…noget, du måske gerne vil vide.
Unødvendigt.
Det er godt, de har det godt.
Naturligvis.
God weekend.
Tak.
Scotch eller bourbon i aften?
Det bliver scotch.
Charlotte!
For sent?
-Du kommer til tiden. -Ja?
-Hun er tæt på, men ikke endnu. -Gudskelov.
-Jeg er her! -Det er hun vist ligeglad med lige nu.
-Det er for tidligt. Meget for tidligt. -Det hænder, ikke?
-Havde jeg vidst det, var jeg blevet. -Du nåede frem. Det er fint.
Jeg ville aldrig gå glip af min datters fødsel. Aldrig.
-Hvad med hospitalet? -Lægen kunne nå hurtigere frem.
Hun skal på hospitalet.
Det ligger to timer væk. Lægen var 40 minutter væk.
-Miles? -Har det fint. Han sover.
Okay.
Jeg er her, skat.
Der er min pige. Mine piger.
Hvordan har I det?
Du er normalt ikke så tidligt oppe.
Tja, jeg vidste…
Jeg ved, du starter tidligt om torsdagen.
Så jeg ville komme med kaffe.
I yankee'er og jeres kaffe.
Måske kan du lide den.
Skål.
Jeg laver heller ikke så god kaffe.
Hvordan er ugen gået?
Den er gået okay.
Ja…
Børnene er blevet lidt sære.
Alt har været lidt sært.
Og ingen Owen.
Ingen dig.
Jeg ser Hannah mindre og mindre.
Hun går vel bare ud.
Alene. Af og til vender jeg mig bare, og så er hun væk.
Folk behøver af og til alenetid.
Stod du op bare for det her?
Nej.
Du ventede på, jeg kom tilbage.
Jeg vidste, du kom tilbage i dag, men…
…ingen særlig grund.
Er børnene oppe?
-Nej, de sover. -Så du stod op med hønsene.
Og du listede rundt i køkkenet og lavede klam kaffe alene
bare for at hilse på kl. 6 om morgenen uden nogen grund?
Poppins, du flirter.
Fint.
Jeg er ikke glad for den måde, vi skiltes på.
Hvordan skiltes vi?
Forkert.
Og jeg ville…
Jeg vil gøre noget rigtigt nu.
Så jeg begyndte med kaffe.
Er du sikker?
For når jeg tror, du er sikker,
har du en irriterende vane med at trække dig som fra et klamt insekt.
Måske er det bedst sådan.
Jeg kan lide dig.
Jeg kan også lide mit liv, som det er. Godt og kedeligt.
Ja, det vil jeg ikke ødelægge.
Tingene skal holdes tilpas kedelige.
Ikke?
Hør, der er en pub i Bly, ikke?
Det er der.
Skal vi tage en drink?
Væk fra huset.
Væk fra alt det her.
Det kunne være lidt kedeligt.
Frygteligt kedeligt.
Jeg kan bede Hannah passe børnene en aften.
Og du og jeg…
…tager en kedelig drink…
…på en kedelig pub…
…og ser, hvad der sker.
Du ved, jeg bor over pubben, ikke?
Det har jeg fortalt, ikke?
Jeg har en lille lejlighed lige over den kedelige pub.
Flora?
Flora!
Hej.
Hvad laver du?
Jeg har det ikke så godt.
Hvor lang tid har du været herude?
Jeg er lige vågnet.
Jeg ved det ikke.
Goddag.
Miles?
Er det dig?
Vent!
Hvem er du?
Hørte du mig?
Jeg hedder Flora.
Mor!
-Hvad er der? -Der er nogen på værelset. En lille dreng.
Miles!
-Herregud. -Det er ikke Miles.
Det er det ikke. Det er…
Onkel Henry?
Goddag, Flora.
Hvad laver du her?
Jeg kørte ikke tilbage til byen i aftes.
-Onkel Henry sov her. -I et af gæsteværelserne.
Jeg sagde bare godmorgen lige nu.
-Ja. -Jeg hører, der er nogen på dit værelse.
Kom! Se, hurtigt!
Ser du? Der er ingen.
Ikke nu … men det var der.
Helt afgjort.
Sig ikke, der ikke var.
Okay, det var der så.
Der var en dreng, siger du?
-Lille som mig. -Ingen er da så lille som dig.
Hvis der er en lille dreng, og du er den eneste, der kan se ham,
vil han måske være venner.
Nej, der er noget galt med ham.
Ansigtet er ikke færdigt.
Åh nej.
Han har ikke engang en mund.
Så er han nok rigtig god til at lytte.
Det er næsten det vigtigste ved en ven.
Nemlig.
Og kan han lytte, vil han måske høre nogle af dine historier.
Men hvordan kan han være min ven, hvis han ikke kan sige sit navn?
Måske kan du give ham et navn. Du kunne give ham hans egen historie.
Jeg havde også en ven, da jeg var på din alder.
Faktisk her i huset. Han var soldat,
og jeg var meget bange for ham, indtil jeg gav ham en historie.
Var han glad, da du gav ham en?
Ja da.
Så kan jeg måske gøre det.
-Give ham en historie. -Sådan, min søde pige.
Hvornår kommer far hjem fra Skotland, mor?
Snart, elskede.
Det her er underligt.
Er det?
Jeg tror…
…det er, fordi…
Det er nok, fordi jeg er for gammel.
Ikke?
Jo, det er det nok.
Jeg føler, jeg burde være lillere.
Du burde faktisk være fem år gammel.
Du var fem år gammel, da dette skete.
Så hvorfor er jeg ikke fem år?
Jeg er ikke fem år gammel, jeg er otte år gammel.
Hvorfor er min alder forkert?
Du ved godt hvorfor, ikke?
Fordi det er et minde.
Det er rigtigt.
Jeg er igen opslugt af endnu et minde.
Ja, det er du.
Det her sker mere og mere,
gør det ikke?
Jo.
Jeg bliver hele tiden opslugt af et eller andet minde,
og så indser jeg det, og så er det slut, så snart jeg…
Vågn op.
Hej.
Hej, du…
Du døsede lige hen. Du…
Hvad skete der?
Jeg ved det ikke.
Undskyld.
Jeg har det lidt svært.
Det er okay. Vi ville bare sikre os, du har det godt.
Hvad lavede I?
Vi talte sammen.
Vi talte om turen.
Din tur i går aftes.
Og…
Og du…
Du så ud til at besvime…
…men…
Har du det godt nu?
Jeg er ret træt.
Jeg vil sove videre.
Men for at drømme…
…ikke mindes.
Drømme, denne gang.
Okay.
Det er miss Clayton. Hun siger, Flora går i søvne.
Har hun det godt?
Måske.
Har hun det godt, er det fint.
Og hvis ikke?
Så må hun jo ringe til lægen, for fanden!
Javel.
Floras hus.
Jamen goddag, Flora.
-Det er onkel Henry. -Goddag.
Hvordan går det, skat?
Er din mor…
Hvad med mor?
Altså, jeg ville høre,
om du har set den lille dreng igen?
Nej, ikke endnu.
Åh, men det er godt, ikke?
Arbejder du på en historie til ham?
Jeg prøver, men far siger, han er en slags foster.
Hvadbehager?
Han siger, han er et særligt foster, det er det hele.
Et fantastisk foster, siger han. I mit hoved.
Fortæl din far, at selv fantasifostre behøver en historie.
Sig det selv.
Far, onkel Henry er i telefonen!
-Hvad? -Vent.
Han siger, fantasifostre også behøver historier.
Tak, skat.
Hvad sker der?
-Hej, så du er tilbage? -Ja, men kun i kort tid.
Jeg fløj ind fra Glasgow sent i går.
En pludselig indskydelse, men…
Men bare rolig, jeg tager tilbage i morgen.
Godt gået.
Børnene er sikkert ellevilde med at se dig.
Hvordan vidste du det?
Vidste hvad?
At jeg var tilbage. Eller … Hvorfor ringede du?
Jeg…
…ledte efter dig. Jeg…
Jeg kunne ikke finde dig i Glasgow, så…
Charlotte vidste måske, om du havde skiftet hotel.
Nej, jeg er stadig på … Nå, men du fandt mig. Hvad sker der?
Jeg har…
…faktisk besvaret mit eget spørgsmål. Imens vi har snakket,
har jeg fået styr på det.
Nå, okay.
Godt gået.
Ja.
God rejse.
Fuck.
Hvem prøver du at gemme dig for?
Kom nu bare ind.
Så…
…vi valgte scotch og bourbon i aften.
Og ovenikøbet den fra 1962.
Er du sikker på, vi stadig har råd, efter Peter lænsede dig?
Han lænsede mig ikke.
Hvad er en kvart million og Miles' penge? Det er jo ikke dine penge.
Jeg erstattede det hele…
…som du ved.
Hvorfor gider jeg forklare mig for dig?
Du ved alt.
Hun sover nok nu. Du får kokken eller husholdersken igen.
Eller den søde, lille amerikaner.
Opkaldene skræmmer dem. Det ved du godt.
Legatfonden.
De burde vide bedre, ikke?
De har haft årevis til at opdage det.
Receptionisten kunne klare det.
Det her … og al hans korrespondance.
Jeg kan sagtens selv.
Hun kunne udsende en dødsbekendtgørelse og standse brevene.
Udsende adskillige. Udsende en, hver gang der kommer noget,
så du ikke skal håndtere det. Du behøver slet ikke vide det.
Jeg kan godt klare det.
Du insisterer på at håndtere det, så ingen gør det,
for hver gang du udsender en dødsbekendtgørelse,
bliver den verden, hvor du foregiver, din bror stadig lever, en smule mindre.
-Gør den ikke? -Jeg foregiver sgu intet!
Så skriv adressen på kuverten ned,
og skriv en dødsbekendtgørelse for Dominic Wingrave, og send den.
Hvordan har hun det?
Hun sov hele dagen.
Men ingen feber. Jeg holder øje.
Staklen må være udmattet.
Vi savnede dig i eftermiddag.
Hvor var du henne?
Jeg er…
Tja, jeg var vel i nærheden.
Kors, hvad siger det om mig? Jeg kan knapt huske eftermiddagen.
-Jeg ringer til lægen i morgen. -Det er en god idé.
Jeg ringede til Henry, men … han ringede ikke tilbage.
Jeg forstår det ikke. Jeg mener…
…hvordan kan man…
De er hans eneste familie.
Henry er ikke just sig selv længere.
Ikke rigtigt. Det…
…har han ikke været længe.
Siden Charlotte og Dominic tog på den pokkers tur.
Ingen af dem kom tilbage. Altså, Charlotte og Dominic, men…
…heller ikke Henry, faktisk.
Alle tre var bare…
…væk.
Kommer du ned?
Om lidt.
Okay.
Vi kan…
Vi kan se den i weekenden. Det er Patrick Swayze.
Ja, til koncert.
-Er du her stadig? -Åh, ja.
Jeg skulle vaske op. Og jeg blev bedt om at blive.
Hvem bad dig dog om at blive?
Rør den ikke.
Du skænder den bare.
Jeg troede, du gik for noget siden.
Jeg kom halvvejs hjem og tænkte: "Hård dag.
Poppins vil måske gerne kede sig."
Hvad siger du?
-Børnene. Jeg… -De er klaret.
Jeg har styr på tingene her. I skal bare hygge jer.
-Vi har styr på det her. -Ja.
Mareridt, uhyrer og monstre under sengen ordnes hurtigt og rimeligt.
I en uvildig retssal.
Kom nu.
Hvor…
Hvor skal vi hen?
Vil du myrde mig herude?
Måske, hvis du taler videre.
Så…
Der er ikke mange hemmelige steder selv på så stort et sted.
-Men det her er noget særligt. -Hold op, det er smukt.
-Plantede du den? -Ja.
Det er en måneblomst.
Svær at dyrke i England.
Ja, men…
…den er det værd.
Er den?
Er den ikke?
Den blomstrer kun to måneder om året. Og kun om natten.
Hver knop kun én gang.
Disse blomster er døde i morgen.
I morgen aften blomstrer nye, som så dør.
Om tre uger vil hele planten være død.
Og til foråret skal jeg plante en helt ny måneblomst.
Meget arbejde for en blomst, der kun blomstrer én gang.
Sådan virker folk på mig.
Udmattende indsats…
…meget sølle resultat.
Allesammen?
Allesammen.
Selv dig.
Selv mig.
Især mig.
Så jeg ville spare dig for indsatsen.
Springe til slutningen.
Tage chancen.
Hvorfor ikke?
Så det gør jeg, okay?
Okay.
Mor var Louise.
Far var Dennis.
Dennis mødte Louise, da hun var 18.
Han var 24.
Helt overraskende kom min bror Denny et år efter.
Og mig, vel knapt så overraskende.
Far begyndte i en kulmine.
Det gav flere penge.
Lidt flere,
men han var nu sjældent hjemme, og Louise, tja…
Hun går hjemme med børnene, men er selv blot et barn.
Et barn med to børn og en mand 600 meter under jorden.
Så hun gjorde, som børn nu gør.
Hun legede.
Far var under jorden, og mor under en eller anden fyr, og…
Der er det med kulminer…
Det, jeg tænker mest på med alderen…
Der er ingen planter.
Intet liv.
Ser du, de mænd…
Vi sender dem ned i mørket for at grave efter noget dødt.
Så dødt, at det nu er klumper af døde ting.
Så gamle og livløse, at de bogstaveligt talt kan brænde,
og det var hans liv.
Imens hun gjorde alt for at føle sig i live.
Al den død, den mørke, støvede død var over hele hans ansigt.
På hans hænder, hans skide lunger, da han kom op.
Der var ingen blade, grene eller blomster i hans verden,
og da han endelig kom op fra det hul,
kravlede tilbage til de levendes verden…
…lo de ad ham.
De lo, fordi hele byen vidste, at den nye baby,
min lillebror Mikey, ikke var hans.
Så Dennis stak hovedet i sodet,
og de roste hans loyalitet,
imens de hånede ham som hanrej.
Men Louise kaldte en spade for en spade, og de kaldte hende skøge.
Kaldte datteren det samme.
I skolen, på gaden. Det nåede også til hjemmet.
Lille Denny fyrer på
og prøver at redde ansigt ved at bebrejde alle familiens kvinder,
og i 1967 stak Louise af.
Hun rejste.
Jeg kom hjem fra skole og fandt Mikey…
…alene…
…skrigende i vilden sky.
Han var stadig lille og forstod ikke, hvad han havde gjort.
Jeg prøvede at passe ham.
Jeg var et barn.
Børn kan ikke opfostre børn.
Jeg glemte ting.
Som at passe på en kogende gryde.
Så en dag var der en ulykke.
Børneværnet kom og skilte os ad.
Far gjorde sit bedste.
Han levede under jorden og anede intet om børn, og…
…slet ikke tre.
Han forsvandt ned i støvet.
Så kom vi i pleje.
Bare en flok afdankede, perverse mænd med bitre koner,
der ville tjene lidt på at tage sig af lokale udskud.
Jeg tog til London ret kort efter.
Jeg kom ud i alle mulige problemer.
Endte i fængsel i nogle år.
Der begyndte mit havearbejde.
Travlt arbejde for ledige hænder.
Jeg elsker det sgu.
Elsker det.
Og det er så tydeligt…
…at folk…
…ikke er det værd.
Men planter…
Man lægger sin kærlighed og sit arbejde i dem
og giver dem næring…
…og ser, hvad der sker.
Man ser dem vokse, og det hele giver mening.
Så, ja.
Alle er udmattende.
Selv de bedste.
Men af og til…
…når der er to torsdage i én uge, vel…
…kan nogen…
…som denne måneblomst, måske være det værd.
Hør, jeg ved, du kæmper.
Jeg ser det.
Jeg ved, du bærer på en skyld,
men du bestemmer ikke, hvem der skal leve eller dø.
Det gør du ikke, beklager.
Mennesker er organiske.
Det er et faktum.
Vi er skabt til at dø.
Det er naturligt…
…smukt.
Det hele nedbrydes og rejser sig igen
og nedbrydes igen, og alt levende vokser ud af alle døende ting.
Vi efterlader os mere liv i vores sted.
Det liv opfriskes og genanvendes, og så fortsætter det.
Det er meget bedre, end at det liv bliver mast
langt nede i jorden
til en sten, der kan brænde, hvis den er gammel nok.
Det er så meget bedre at se det lille blad og blomsten.
Vi efterlader os mere liv i vores sted.
Som måneblomsten.
Deri ligger skønheden, ser du. I tingens dødelighed.
Du godeste.
Hvad skal vi gøre ved det her?
Det ved jeg ikke.
Det gør jeg virkelig ikke.
Er det det hele?
-Der er et stykke til i bilen. -Det henter jeg.
Du godeste!
Hvad har du gjort?
Jeg fandt en herre i Sussex, der laver dem.
Det er vel nok tæt nok.
Han kunne jo ikke lave det helt præcist.
Hun bliver da fuldstændigt ellevild.
Undskyld, jeg ikke når festen.
-Forhåbentlig hjælper det her. -Hun er seks, hun ænser kun gaverne.
Ikke her.
Jeg henter det sidste.
Vi kan måske gemme det på kontoret indtil festen.
-Det lyder godt. -Skat, se, hvad din bror har med.
Det er fantastisk.
Beklager, jeg ikke når festen. Du kender det.
-Jeg ringer, når jeg er i Berlin. -Det lyder perfekt.
Du godeste!
Hvad…
Hvorfor sidder du dog her i mørket?
Jeg ville bare have lidt, før jeg går i seng.
Ekstra energi. Det bliver hektisk i morgen.
Alle de ekstra børn, der løber rundt.
Du bør også hvile dig. Kommer du i seng?
Floras fødselsdag…
…fik mig til at tænke på…
…hvilken sær nat det var.
Var det?
Jeg husker ikke meget.
Fødslens velsignelse.
De siger, vi skal glemme det.
Det afgør et kemikalie i hjernen.
Ellers ville vi aldrig få flere.
Hun blev født meget for tidligt.
Ja.
Jeg var så overrasket.
Men for en så tidligt født…
…var hun ikke nær så lille, som jeg forventede.
Det gik ikke op, vel?
Hvad mener du dog?
Hvis hun ikke kom for tidligt,
hvis hun kom lige til tiden, ville det ikke gå op.
Hun skulle komme for tidligt, ikke?
Ellers skulle hun være undfanget i august…
…da jeg var i Rusland.
Seks år.
Det tog mig seks år at regne det ud.
Jeg havde nok ikke lyst, vel?
Jeg var rigtig meget væk, ikke?
Tilsyneladende…
Et hus i denne størrelse…
…bare dig og Miles…
Ensomt.
Elsker du ham?
Au pairen kunne ikke huske, hvornår hun sidst havde sovet så godt.
Hun tænkte, det måske var første gang.
Flora!
Flora, hvad laver du?
Hvor er jeg?
Hvad sker der? Er du okay? Går du i søvne igen?
Det ved…
Det ved jeg ikke.
Jeg var vist opslugt igen.
Okay, kom så. Lad os gå ind.
Hvorfor sker det hele tiden?
Jeg beklager meget ulejligheden.
Jeg gik bare en tur.
Jeg ville ikke bekymre dig.
Lad os få morgenmad.
Jeg er hundesulten.
Beklager forstyrrelsen.
Miss Clayton ringede igen.
Du bør måske…
Er nogen skadet? Har de brug for en ambulance?
Det er vist ikke så simpelt.
Herregud, jeg sagde det jo! Forstyr mig kun, hvis nogen er skadet!
For fanden da også.
Fint.
Ring til hende.
Hej.
Hvad foregår der her?
Læg dem i bilen, okay?
Du beholder kontoret, det foregår der.
Hvad snakker du om?
Jeg vil ikke se noget af det nogensinde igen.
Du må have troet, jeg var så dum.
Snotdum.
-Jeg… -Babyer passer sjældent tiden, Dom.
Men hør her,
og det er det vigtige…
…hun er min datter.
I alt, der betyder noget.
Når hun slår knæet,
råber om et mareridt…
…er det mig.
Første gang et røvhul knuser hendes hjerte…
…er jeg der med trøst.
Og når hun beder sin far føre hende op ad kirkegulvet…
…er det mig, ikke dig.
Forstår du mig?
Sagde hun det ikke?
Der kan man se.
Jeg er her, når tiøren falder.
Jeg har tænkt.
Jeg har tænkt over det rigtige ord.
Jeg hænger fast i "forvist".
Det er tæt på. Det har bid.
Men ikke nær nok.
Det er fint for nu.
Du er forvist, lillebror.
Du er forvist fra mit hus.
Du er forvist fra min kone, mine børn.
Forvist.
Du har ikke længere en bror.
Eller en niece.
Eller en nevø.
Ingen.
Kun dig selv.
Og dig selv, Henry…
…dit sande jeg…
…er en led lort.
En grotesk, lille dæmon, ikke?
Jeg har ondt af dig.
For du skal leve med ham.
Du skal leve med dig selv.
Og han er et svinsk, grinende skide uhyre.
Ikke sandt?
Hvor langt væk er Indien?
Længere, end jeg vil savne dig, men tættere på end farvel.
Jeg ved, hvad du tænker, men bare rolig.
Det skal nok gå. Det er bare et par uger, skat.
Må jeg komme med?
Et par uger er frygteligt lang tid,
og jeg vil ikke være her alene med Miles og mrs. Grose.
Der var den.
Det her kaldes en talisman.
Jeg lavede dem engang.
Det gør jeg stadig af og til. Gammel vane.
Det har jeg gjort, siden jeg var på din alder.
Hvad gør den?
Beskytter folk og holder dem glade.
Det sker igen…
…gør det ikke?
Hvilket?
Jeg er her slet ikke!
Jeg er for gammel.
Det er, som om det ikke går op.
Det er rigtigt.
Jeg er opslugt igen af endnu et minde.
På den gode måde.
Jeg savner dig, mor.
Min skat.
Du må nok hellere vågne nu.
-Husker du disse? -Du gør.
Det var forår.
To portioner?
Se ham lige.
I har…
Hvad laver I?
Flora!
Hej!
I spiser aftensmad uden mig.
Hvad?
-Flora, hvad? -Du spiste på dit værelse.
-Owen lavede suppe. -Det var en af mine bedste.
Det husker jeg ikke.
Jeg sagde, hun ikke var sig selv.
Hun virker okay.
Men underlig.
Jeg kan ikke lide denne leg.
Det er okay.
-Jeg kan ikke lide det! -Det er nok din onkel.
Det skal nok gå, Flora. Bare rolig.
Hallo?
Det er bare telefonfis igen.
Tror du virkelig, hun pludselig svarer?
Det er ved at være sølle.
Det kan næppe give dig ret meget. En ud af ti gange tager hun den måske.
Måske hører du hende sige: "Floras hus."
Usandsynligt.
I mellemtiden…
…tror de, du er pervers
og stønner i telefonen.
En skør person.
Ynkeligt, egentlig.
Så er vi her igen.
Det er ikke ægte, men du må nok alligevel hellere åbne.
Beklager, jeg er her.
Jeg var i nærheden, og…
Jeg var ikke i nærheden.
Jeg fandt på noget. Jeg har kort tid.
Hvad laver du herinde?
Åh, jeg…
Det ved jeg faktisk ikke.
Undskyld.
Flora.
Undskyld.
Jeg burde have sagt det.
Jeg burde have gjort meget anderledes.
Vi rejser i aften.
Indien.
I et par uger. Vi gentager bryllupsrejsen.
Jaså.
Jeg ville sige farvel.
-Charlotte. -Jeg mener det.
Jeg vil få det til at fungere.
Min mand og familie.
Du skulle høre fra mig…
…hvorfor jeg rejser.
Jeg kan ordne det.
Men jeg kunne ikke rejse uden…
Jeg elsker dig, Charlotte.
Det ved jeg.
Der er meget mere i det.
Der er meget mere.
Jeg springer frem, hvis det er okay, til min yndlingsdel.
Nej, lad være.
Det gør ondt. Det gør virkelig ondt.
Jeg vil se det igen.
-Nej. -Den aften, vi mødtes.
Kom nu.
Tag den.
-Nej. -Det er du nødt til.
Det ved du.
-Jeg har ikke lyst. -Men du gør det altid.
Kom nu, der er intet at være bange for. Du ved, hvem det er.
Det britiske konsulat i Indien.
Nej, lad være.
De har frygtelige nyheder.
-Lad nu være. -Der er sket en ulykke.
Hallo.
Ja, det er mig.
Undskyld, vil du gentage det?
Hvilken slags ulykke?
Men de er vel okay?
Du tager fejl.
-Det var ikke så slemt, vel? -Det var et helvede.
Det er et helvede hver gang.
Nej. Det var ikke det værste.
Heller ikke begravelsesplanlægning
eller at begrave de tomme kister.
Nej. Helvedet var at ringe til Bly.
At skulle fortælle det og høre hendes stemme som den første,
da hun tog telefonen.
Hendes lille stemme, der sagde:
Floras hus.
Taler og går i søvne.
Hun har det svært.
Ja.
Ja, jeg…
Jeg har ingen bedre idéer,
så jeg tror, jeg tager hende med til lægen i morgen.
Hun behøver en psykolog.
Man skal i terapi i brummen.
Jeg hadede det. Troede ikke, det virkede.
Min psykolog, Tamara, var ubøjelig.
Som en hund med et kødben.
Jeg begyndte at tale, så hun tav.
Efter en måned indså jeg, at jeg sov om natten.
Hold da op.
Ja.
Måske har du ret.
Jeg går.
Jeg bør i det mindste skifte tøj.
Men…
…du kunne jo…
…komme igen.
-I aften? -Ja.
I aften.
Jeg ved ikke, Poppins.
Du har jo hænderne fulde.
Nå, men jeg er oppe hele natten for at holde øje med hende.
Godnat.
Bare godnat.
Der er andre nætter,
og der vil komme andre nætter.
Lover du det?
Det lover jeg.
Fuck det.
Nu igen.
Den er lukket.
Telefonproblemer?
Telefonen er blevet lukket.
Og?
Det burde den ikke være. Det var den ikke tidligere.
Det er sikkert ingenting.
-Hvad laver du? -Jeg går.
-Hvad? -Jeg tager til Bly.
Det er skørt. Det er en tur på tre timer, og du har drukket i to år faktisk.
Der er ingen grund.
Hvorfor? Barnepigen klarer det. Du kan alligevel intet gøre.
-Jeg har en frygtelig fornemmelse. -Så er det på plads.
Jeg har ikke følt sådan, siden…
Du tager altså til Bly? De bliver så glade for at se dig.
Og måske kan du fortælle børnene, præcis hvordan deres forældre døde.
Og du kan fortælle dem, hvorfor de overhovedet tog på den rejse.
Goddag?
Vent!
Hallo?
Der er du.
Vær ikke bange.
Undskyld, jeg blev bange.
Det var meget uhøfligt af mig, men jeg vil give dig en historie.
Din stakkels dreng.
Det gør mig ondt med dit ansigt.
Her.
Prøv det her.
Sådan. Der er du.
Lad os finde på en historie…
…kun til dig.
Jeg har gjort det igen, ikke?
Opslugt igen af endnu et minde.
For den aften, jeg gjorde det her, da jeg gav dig et nyt ansigt,
var jeg kun fem år gammel.
Var jeg ikke?
Hvorfor gør du det her mod mig?
Sig det nu bare.
Hvorfor skubber du mig væk? Miss Jessel.
Kom nu.
Ikke mere.
Jeg kan ikke lide den her leg.
Hold op med at gemme dig for mig.
Jeg vil tale med dig.
Jeg er meget vred på dig.
-Hvorfor dog? Alt er jo fint. Så prag… -Nej, det er ej.
Jeg er træt af at blive opslugt.
Jeg er træt af at glemme ting og træt af at opføre mig sært.
Og af, at Miles opfører sig sært.
Hvad er der med ham?
Miles er så pragtfuld, undtagen når han ikke er.
Ikke er pragtfuld?
Ikke er Miles.
Nej. Lad være med det!
Du må holde op med at gøre det.
Kom tilbage, og lad mig se dig!
Hvad gør du ved mig?
-Jeg… -Flora.
Flora.
Kom her.
Det er okay.
Det er bare miss Jessel.
Miles!
Nå, det her er akavet.
Miles!
Hvad? Flora.
Nej, Flora.
Flora!
Flora.
Hvor er du henne, Flora?
Flora.
Vi må ud herfra.
Kom nu.
Undskyld.
Tekster af: Pia C. Hvid