EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Så du måste bära dem för alltid.
För evigt tills du dör?
Mamma säger att de får mig att se förintad ut.
Hon sa säkert "förnäm".
Det är som elegant.
Låt mig testa.
Oj.
De är blinda.
-Ser du att det är jag? -Självklart.
Jag ser dig varje dag.
Ungar, middag!
Du kan äta här igen.
Jag borde gå hem.
Nej, du kan stanna.
Mamma säger att du får stanna när du vill.
Hon vill nog byta ut oss.
Då måste du bo med min mamma.
Wow.
Gillar du den?
Ja, absolut.
Du är vacker.
Är du redo?
Jag tror det.
Om vi klarar det här lämnar de oss ifred.
FRÅN BARNDOMSKÄRLEK TILL LYCKLIGA I ALLA SINA DAGAR!
Hon utmanade mig…
…att kyssa henne och det gjorde jag.
Sen sa Kyle att man gör tjejer gravida om man kysser dem, så…
…jag fick panik. Jag var tio, mamma kommer döda mig,
Danielles mamma kommer att döda oss båda.
Jag måste fixa det.
Så…
…nästa dag när vi gick till skolan
gick jag ner på knä och friade till henne.
Hon nobbade mig.
Hon sa: "Vi är för unga."
Och jag sa: "När är vi gamla nog?"
Och…
…under alla år har jag frågat och frågat.
Vi är fortfarande unga, men vi är gamla nog att veta vad vi vill.
Det jag vill är att vara mannen som får vara med den här tjejen.
Den här vackra, fantastiska tjejen i resten av våra liv.
Danielle, tack för att du utmanade mig.
Jag längtar.
Det är allt.
-Dani, älskling, har du kul? -Ja.
-Ja, jag är bara lite trött. -Ja.
Eddie sa att skolan har varit tuff.
Ja, några barn som behöver lite extra hjälp.
Följ med mig. Jag har en överraskning åt dig. Kom igen.
Ja.
Okej, en sak som jag alltid har gillat med dig
är att du ser barnen som behöver dig mest.
Du måste även ta hand om dig själv.
Rädda alla om du kan, men ta på dig din egen syremask först.
Edmund säger samma sak.
Hela tiden.
Kom hit.
Det här är bara en…
Jag vet inte. Det kan vara en dålig idé.
Men…
Jag…minns när vi möttes.
Du var så söt.
Du sa: "God morgon, mrs O'Mara.
Jag är Danielle och jag ska bli Edmunds nya bästa vän."
Du visste vad du ville. Alltid.
Så om det inte känns rätt
förväntar jag mig att du berättar det.
Jag önskade mig en dotter som kunde få den.
Jag är stolt över mina söner, men den passar ingen av dem.
Kanske Carson.
Hur som helst, kom.
Vi måste ta in den, såklart, och förmodligen sy upp den.
Men vi får…
…se.
Okej.
Den är vacker. Jag…
Jag vet inte vad jag ska säga.
Säg bara…
"God morgon, mrs O'Mara."
Är du påklädd?
Kom in.
Du ser…
Jag kan fixa mig om jag måste.
Begravningen är kl. 16.00.
-Vi borde åka tidigt, sa Owen. -Okej.
Vilken…
Vilken klänning.
Det var det enda jag hade i svart.
Jag hatar den.
Det ser ut som du försöker chockera byn.
Jag klandrar dig inte.
-Jag vill inte svika Owen. -Han bryr sig inte.
Du måste inte gå om du inte vill.
Inte?
Han sa det.
Ganska tydligt.
Okej. Ja.
Vilken lättnad. Jag…
…hade en begravning i mitt eget liv.
Inte så längesen.
Det här känns som…
Du, Poppins.
Du är ledig.
Du behöver inte vara min dejt på Owens mammas begravning.
Okej.
Kan du hjälpa mig med den här?
Jösses.
Nej, allvarligt.
Dragkedjan.
Okej.
Tack.
Nöp jag dig?
Nej, förlåt.
Okej.
-Jag kommer om några timmar. -Okej.
Om jag får reda på att du inte har vilat
får du ta konsekvenserna.
Okej.
Ja.
Jaså.
Hej, miss Clayton.
Jag trodde att du var i stan. På begravningen.
Nej.
Nej, jag stannade hemma.
Jag ogillar begravningar.
Vad gör du här nere?
Gravfrottage.
Oj.
Jag ville göra klart
innan säsongens slut.
Miss Clayton?
Är Owens mamma där?
-Var då? -På begravningen.
Jag antar det.
Mamma och pappa var inte på sina.
De var långt bort när de dog.
De fick begrava tomma lådor.
Men vi var tvungna att låtsas.
Jag tyckte att det var dumt.
Tja…
Dina föräldrar älskade dig så mycket att de…
…alltid kommer att vara här.
De är inte här.
Ledsen, miss Clayton.
De är inte det.
Jag har letat, men…
…vi kan låtsas om det får dig att må bättre.
Jaha.
Nej.
Okej. Kom nu, raring. Dina brallor blir blöta här ute.
Vad?
Vad är det? Nej!
Mrs Grose, mina byxor blev blöta på gravplatsen
och miss Clayton sa brallorna.
I Amerika använder de andra ord.
Vad roligt.
Att jag blötte ner brallorna som en bebis.
Miss Clayton,
låt mig göra en åt dig.
Du har inte sett det.
Jag gör den i blått för att matcha dina ögon.
Det blir fantastiskt.
Okej.
Jag…
Du åkte inte heller till begravningen.
Nej, jag gillar inte kyrkan i byn.
Jag har inte varit där sen…
Gud…
…sen jag var gift.
Jag respekterade Owens mamma, men…
Hon var redan borta. Demens är fruktansvärt.
Jamie sa att det var okej för Owen om vi missade det.
Ja, det stämmer.
Jag sörjer på mitt sätt.
Han vet att begravningar är till för de levande.
De levande bestämmer vad de kan och inte kan uthärda.
Hördu, kom nu.
Låt oss börja med middagen åt er barn.
Jag och Miles hjälper till. Jag hackar.
Jag låter dig inte hacka saker!
Au pairen insåg att hon inte tände ljuset till minnet av de hon förlorat,
utan för att gottgöra de stunder hon inte mindes dem.
De senaste stunderna då hon dessutom varit glad att hon glömt dem.
VIOLA LLOYD - 1645-1680 35 ÅR GAMMAL
Jag trodde att du skulle göra vår favoritmiddag.
Det har jag inte sagt. Det är Owens favorit.
Men Owen är inte här.
-Hej, hörni. -Hej.
-Hur var det? -En riktigt munter tillställning.
Kan man få dricka?
Ja, jag gör te.
-Nej! -Nej!
Jag fixar det.
Kan du…
…se till att de inte hugger av fingrarna?
Owen gjorde sitt bästa.
Nästan ingen minns hur hon var innan förståndet försvann.
Hemskt att säga, men det måste vara en lättnad.
För Owen.
Verkade han…
Verkade han lättad?
Nej.
Han verkade inte mycket.
Chockad.
Jag hade varit lättad.
Att förlora sig själv.
Att slitas ut lite varje dag.
Herregud.
Skjut mig. Avsluta mitt lidande.
Det är bara orättvist.
Det har inget med rättvisa att göra.
Just det, smör.
Allt bra, Poppins?
Ja.
Jag mår bra.
Jag behöver…ett ögonblick.
Herregud.
Vad hände?
Jag trodde han var Peter Quint.
Så löjligt, jag ser mycket bättre ut.
Ta det lugnt, Poppins.
Herregud.
Förlåt, Owen.
Det är imponerande. Ingen skada skedd.
Din drummel. Sluta anfalla harmlösa amerikaner.
Du har ju begravningen.
Jag behövde åka därifrån och jag visste inte att jag var på väg hit
förrän jag kom fram…
Jag borde gå, eller hur?
-Jag borde gå tillbaka… -Maten är…
…nästan klar.
Du borde äta.
Du har väl inte ätit?
Mrs Grose,
hur visste du att Owen skulle komma?
Hon har gjort din favorit.
Kom igen.
Låt nån annan laga mat åt dig.
Hon gav mig en hjärtinfarkt.
Herregud, Dani, se på dig.
Jag borde ha behållit min.
Jag brände den nog.
Usla minnen, uselt äktenskap.
Lyckligtvis gillar Danielle inte samma män som jag.
Tur för Edmund, okej?
Han är den som har tur i det här.
Det vet han.
Du har fina axlar, vet du det?
Tack.
Du borde ha uppsatt på dagen. Visa upp dem.
-Karen, kom igen. -Lät du Mike se dig i din?
-Nej, men… -Danielles pappa hjälpte till att välja
och se hur det gick.
Det är knappast klänningens fel.
Mrs Grose säger att köttfärspaj är din favorit,
så jag ville ge dig den.
För du är min favorit.
Tack, raring.
Jättegott, Hannah.
Jag kom ihåg vad du sa.
En halv tesked Marmite i såsen.
Det känner man.
Ja, min…
Mamma brukade laga det när hon skulle jobba.
Det klarade sig länge i kylen.
Förlåt, jag återhämtar mig.
Jag blev ju attackerad.
Precis vid ytterdörren.
Jag är så ledsen.
Sluta, hon rår inte för det.
Hon är amerikan. De är vilda människor.
Ska du åka nu, Owen?
När du slipper ta hand om din mamma?
-Hurså? Är du trött på mig? -Nej!
Erkänn att ni är trötta.
Mrs Grose längtar tills hon blir av med mig.
Det stämmer.
Jag är för gammal för att ha dig sölandes i mitt kök hela dagarna.
Nej, hon gillar dig.
Verkligen.
Mrs Grose, berätta!
Ät din mat bara.
Du är inte döende.
Vad menar du?
När mamma och pappa dog
trodde jag att jag skulle dö.
Jag var helt säker.
Men då tänkte jag:
"Tänk om jag är död?"
Ingen annan visste och jag gick omkring död.
Men alla kunde se och höra mig.
Det var hemskt.
Det kändes bara som att dö…
…för att jag fortfarande levde.
Man måste vara det för att känna så.
Jag var inte död.
Jag var bara väldigt ledsen.
Då lärde jag mig en hemlighet.
Jag behövde inte vara ledsen längre.
Vilken hemlighet?
Död betyder inte borta.
Så…
Du måste inte vara ledsen.
Miss Clayton, jag borde få ett glas vin.
Jag håller inte med.
Ni dricker ju.
Hur som helst…
-Peter lät mig dricka vin. -Snälla.
Räcker det aldrig med Peter Quint?
Mamma spädde mitt med vatten. Jag fick ett halvt glas.
Min mamma också.
Fast utan vatten.
Så gör man i Frankrike.
Inte utspätt!
Jag vill ha en riktig, jävla drink!
Nej!
God natt, Owen.
God natt.
Kom igen. Båda två.
Vet ni vad…
Jag gillar henne.
Miss Clayton…
Flytta inte på saker i mitt dockhus.
Jag har ett särskilt system.
Förlåt.
Jaså…
Du har Peter.
Flora.
Ja?
Har Miles eller du…
…sett Peter Quint?
Sen han åkte.
Ni har kanske…
…släppt in honom i huset.
Jag är inte arg.
Jag vill att du ska vara ärlig.
Nej.
Självklart inte.
Vi släpper inte in honom.
Det funkar inte så.
Vad tittar du på?
Ursäkta?
Du gör ofta så där. Tittar över min axel. Vad ser du?
Jag vet inte vad du menar.
Vilket spektakel, eller hur?
Vadå?
Miles, du och jag är lika.
Är vi?
Ja. Det är vi.
På ett av de största sätten man kan.
Jag växte också upp utan föräldrar.
Min pappa dog…
…när jag var i Floras ålder…
…och min mamma…
…levde, men…
…hon var inte där längre.
Så jag fick ofta vara min egen förälder.
Barn som vi…
…som du…
…och jag…
…och Flora…
Vi är speciella.
Vi växer upp snabbare än andra barn.
Nåt ännu speciellare…
…är att vi får välja vilka vuxna vi har i våra liv.
För det mesta.
Det är väl ganska speciellt.
Jag säger det så att du vet att jag förstår.
När du pratar lite mer vuxet eller…
…vill bete dig vuxet, då förstår jag.
Jag var likadan.
Har du också förlorat nån?
Ja.
Jag har förlorat folk på många sätt.
Men…
…wow!
Miles, du har fantastiska vuxna.
Några fantastiska människor att välja som din familj.
Om du vill.
God natt.
Alla är ute och du ska följa med.
Där är hon.
Hugg in. Vinet har inte sett ljus sen innan du föddes.
Hannah, ge henne en flaska.
Hannah.
Vart tog du vägen?
Jag är så ledsen.
Jag…
Jag har dagdrömt på sistone. Ganska mycket.
-Tack. -Tack.
Du.
-Lugn. -Okej.
Du kommer att skada dig.
Jag är ledsen. Jag försöker sluta.
Jag vet att det har varit mycket.
Att planera ett bröllop ska visst vara väldigt stressigt.
Men du är duktig.
Jag ville ge oss en kväll där…
…vi slipper prata om det.
Vet du vad…
Eddie, jag tänkte att vi kunde tona ner allt.
Kanske bara…
Det måste inte vara…så överdrivet.
Jag trodde att du ville ha ett stort bröllop.
Om du inte gör det är det helt okej.
Jag…
…trodde jag ville det.
Jag ville…
…vilja det,
men det är så dyrt
och…
…så mycket…
…att organisera.
Så många att svika.
Nej, det är okej.
Jag trodde att du skulle säga att du inte ville gifta dig.
Eddie.
Jag kan inte.
Vad har jag gjort?
-Inget. -Nåt jag missat?
-Det är inte så. -Hur är det då, Danielle?
Tack.
Det går inte ihop.
Jag borde ha sagt nåt tidigare.
-Jaså? -Jag ville inte såra dig.
Eller din mamma.
Eller din familj.
Sen var det precis det vi gjorde.
-Herregud. -Jag…
…trodde att jag var självisk.
Att jag kunde hålla ut och tids nog skulle det kännas rätt.
Så du ville inte såra mig?
Och…
Jag älskar dig.
Så mycket.
Fortfarande.
-Det är bara inte… -Dra åt helvete.
Varför gör du så här mot mig?
Jag…
Eddie…
Okej. Ja.
-Eddie. -Nej, släpp mig.
-Eddie! -Släpp.
-Förlåt! -Du har gjort tillräckligt!
Förlåt.
Eddie!
Fan!
Fallen soldat.
Owen, var en hjälte. Ge oss en ny flaska.
Jag älskar brasor. Det påminner mig om när jag var liten.
Men jag uppskattar vuxendryckerna.
Förr i tiden…
För längesen alltså,
gjorde man brasor den här årstiden.
De pratade om folk de hade mist.
De kastade offergåvor för att driva bort onda andar.
-Mest gamla ben. -Jag minns.
Det är väl därför det heter bonfire?
Som jag sa,
därför heter det bonfire.
Från den gamla engelskan, "beneld".
Bygg en hög av gamla ben och bränn bort skuggorna.
För från och med nu
blir skuggorna djupare,
nätterna blir längre.
Vi är på väg in i mörkret och måste hjälpas åt.
För vi kan inte bära allt.
Så…
Har nån några ben att kasta?
Okej, jag börjar.
Rebecca.
Rebecca Jessel.
Herregud, det har gått ett år.
Ett år fokuserat på fel person.
Men var hon än är…
…är hon värd mer än han. Jag säger inte hans namn.
Hon var lysande.
Hon var vacker.
Hon straffades för det.
Jag vet inte varför smarta, unga kvinnor alltid straffas.
Rebecca.
Okej, min tur.
Lord och lady Wingrave.
Dominic och Charlotte.
De var bra.
Gammaldags…
…snälla personer.
Barnen saknar dem.
Inget kan fixa det.
Aldrig nånsin.
Men här är Dani Clayton.
Hon är lite konstig, men mycket starkare än hon tror.
Om nån kan återställa Miles och Flora
är det hon.
Glad att hon är här.
Det skulle de också vara.
Du då, Poppins?
Nej, tack.
Det är okej.
Nej, du måste inte.
Så…
…min mamma.
Margaret Sharma.
Hon var 67.
I slutet glömde hon det ibland.
Hon kallade mig min pappas namn eller hennes brors.
Jag försökte låtsas att jag inte visste vem jag var.
Det sa de inte på begravningen.
Det skulle de inte. De…
…slätade över det.
Gjorde det fint.
Så de utelämnade allt dåligt.
Och allt bra.
De sa inte hur rolig hon var.
Hur hon…
…blinkade åt en över frukostbordet.
Hon gillade sötsaker.
Hade ett fräckt skratt.
Hon älskade mig…
…så mycket att…
…det värkte.
Ibland.
Vad jag än gjorde.
Hon var borta långt innan hon dog.
Jag saknar henne.
Hon var min klippa.
Och jag antar att hon var min…
…börda.
Herregud.
Hon var så liten…
…i slutet.
Men ändå så…
…tung.
Och jag…
Jag kunde bara…
…låta henne hålla fast i mig
tills hon släppte taget.
Snart släpper jag också taget.
Jag är så ledsen.
Tack.
Jag beklagar, Danielle.
Han var en underbar, ung man.
Ni var ett vackert par.
Tack.
Förlåt mig.
Du är så duktig.
Jag är så ledsen.
Du gjorde honom lycklig ända till slutet. Hoppas att du vet det.
Du är så modig, raring. Jag är stolt över dig.
Ursäkta mig!
Förlåt.
Au pairen var trött. Hon hade varit trött länge.
Utan att inse att hon gjorde det
lydde hon sitt eget råd som hon hade gett till Miles.
Hon hade valt nån att ha nära sig
som hon kunde vara trött med.
Valt nån som kunde hjälpa henne att bränna bort skuggorna.
Jag frågar inte om du mår bra för jag vill inte bli ljugen för.
Vad är det?
Jag trodde jag såg…
…Peter Quint.
-Var det inte han? -Nej, självklart inte.
Det är inte första gången jag har…
…sett saker som…
…inte finns där.
Vad mer?
Tja…
Jag…
…berättade om min fästman…
…tidigare, eller hur?
Det gjorde du.
Ja.
Jag…
…hoppades att vi skulle komma dit.
Ja.
Vi var…
Vi var förlovade och han dog.
Han dog och jag…
Ibland är det som om…
Jag ser honom.
Jag har aldrig sagt det till nån.
Jag…
…är så ledsen.
Vi skulle precis göra slut.
Vi…
Jag hade gjort…
Vi hade gjort slut. Jag hade det.
Precis innan.
Precis…
…innan alltså.
Herregud, Dani, samma dag?
Ja.
Är han här nu?
Nej.
Bra.
Jag tar hand om honom åt dig om jag måste.
Hördu…
…döda pojkvännen!
Ge upp, kompis! Det är över!
Allvarligt, Poppins.
Hur kan du stå på benen?
Är jag galen?
Du är förvånansvärt vettig.
Hör här…
Jag vet hur det känns…
…att känna att du inte hittar din…
Är du säker?
Ja.
Okej.
-Så… -Jag vet inte vad…
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Glöm det.
Det är mitt fel. Förlåt.
-Jamie. -Du berättade precis.
Du sa precis att du inte var redo.
Bara…
Kom igen… Vi går tillbaka.
En annan kväll.
En annan gång kanske.
Men det trädgårdsmästaren inte förstod
var att au pairen hade intalat sig att vänta en natt till,
en annan gång…
…i flera år.
Hej, Danielle.
Du har inte svarat i telefonen, så jag ville komma förbi.
Förlåt, Judy, jag…
Det…
-Det har varit tufft. -Självklart.
Jag är orolig.
Du tar inte hand om dig själv.
Du måste äta.
Jag tog med lasagne.
-Min favorit. -Ja.
-Tack. -Nej.
Jag tog med nåt annat också.
Jag…
Det är fånigt, men…
Du vill kanske ha de här.
Nej. Jag är ledsen, men jag…
De låg bland hans saker från sjukhuset och…
Jag kan inte titta på dem.
Jag kunde inte kasta dem, så jag tänkte…
-Snälla. -Okej.
Tack.
Danielle…
Hoppas att du vet att du fortfarande är en viktig del av familjen.
Jag menar det.
Kom hit.
Åh, raring!
Okej, jag har faktiskt några saker jag måste göra.
-Självklart. -Ja.
Snälla, kom förbi på middag nån gång.
-Okej. -Okej.
Väldigt snart.
Massa kärlek.
Okej. Hej då.
Hej då, raring.
Säg det med mig.
Hannah Grose i Paris.
Du och jag medan vi kan.
Ledsen att avbryta, men jag är trött.
Kom igen, dags att åka hem.
Ja, det är dags.
Tja…
Jag slår en tuting.
Gud, även för dig.
-Kör försiktigt. -Jag kan vägen, det går bra.
Allt är bra.
Vilket skick du är i.
Miss Clayton?
Miles!
Miss Clayton!
Vad i hel…
Vad tusan gör ni här nere?
Flora hade en mardröm.
Okej, nu går vi till sängs igen.
Inte än.
Jag är ganska rädd.
Det var en hemsk dröm.
Du borde ligga i sängen.
Nej, det tänker jag inte.
Vad hände?
Det var nåt hemskt och högt i garderoben.
Det flyttade därifrån till under…
En varelse!
En varelse i min säng.
Den kunde mitt namn.
Den sträckte sig och sa mitt namn.
Den sa att den ville göra hemska saker.
Den hade ben som händer.
Det låter hemskt.
Det var mamma.
Jag är så…
…ledsen, Flora.
Det låter som en hemsk dröm.
Vi går tillbaka till sängen, okej?
Ett ögonblick.
Jag vill inte det än.
Jag var så rädd,
men jag mår redan bättre.
Bara…
…några minuter till.
Bara en minut.
Förresten,
kan jag få ett glas mjölk?
Självklart.
Förlåt.
Nej.
Det är okej. Det finns inget att vara rädd för.
-Du har rätt. -Ja.
God natt,
gumman.
Vi pratar om det imorgon.
Då var det bara du och jag.
Undertexter: Emilie Johansson